42 ERIKSON, SANDFLORAN I ÖSTRA SKÅNE. 
Hos alla mera utpräglade vattenväxter däremot finnas 
inga mekaniska förstärkningar i strängslidan, cellerna äro 
tunnväggiga, såsom hos Potamogeton-arterna, Sparganium na- 
tans, Sagittaria sagittefolia, Calla palustris o. s. v. 
Hos alla sandgräsen finnes äfven i rizomet en starkt ut- 
vecklad. af 2 eller flera lager bestående strängslida. Sträng- 
slidecellerna äro ofantligt förtjockade, men endast på den inre 
väggen. Väggarne äro intensivt förvedade. Cellerna äro 
sklerenkymatiska med afseende på sin membran, men hafva 
tvära eller föga tillspetsade ändar. DUVAL-JouVE, som först 
observerat dem, kallar dem »fibres hémicycliques». Hos Fes- 
tuca rubra B) arenaria, Triticum strictum (från sandstranden 
vid Ystad), Koeleria glauca, Triticum junceum består sträng- 
slidan af 2 cellager. Hos Corynephorus canescens utlöpare 
finnas äfven dylika ensidigt förtjockade endodermisceller i 
2 lager. Psamma baltica har en strängslida, bestående af 
3 å 4 cellager, Psamma arenaria och Elymus arenarius ha 
ända till 4 å 5 lager i strängslidan. För att undersöka, i 
hvad mån växtgrunden kunde inverka på strängslidans ut- 
veckling, undersökte jag rizomet af ett Elymus arenarius- 
exemplar, som växte på vanlig trädgårdsjord i botaniska 
trädgården i Lund, hos hvilket ifrågavarande celler voro be- 
tydligt svagare utvecklade (rel. o betyda förtjockningar och 
större ARA Åtminstone hos Psamma och Elymus sker all- 
tid tämligen snart en affjällning af barken och epidermis, 
hvarigenom strängslidan blir rizomets yttre hölje. Hos Tri- 
ticum junceum äger troligen aldrig någon sådan affjällning 
rum. 
P. HELLSTRÖM säger på tal om gräsens underjordiska ut- 
löpare, särskildt med afseende på Elymus arenarius m. fick 
»Då endodermisskiktens antal blir större än 2, kan man ofta 
näppeligen tala om en endodermis, emedan de särskilda cel- 
lerna i högre eller lägre grad antagit karaktären af bastceller 
med på inre sidan mera förtjockade väggar.» Då det emeller- 
tid finnes en successiv öfvergång från 2 till 4 äå 5 endodermis- 
skikt och då förtjockningen hos sandgräsen alltid är marke- 
radt ensidig, så synas mig icke tillräckliga skäl föreligga 
att frånkänna Psamma arenaria och Elymus arenarius en 
endodermis. Då ännu icke tillräckliga komparativa under- 
sökningar äro gjorda angående Stfänsdldaen förhållande i 
rizomen hos olika gräs, är det ej möjligt att bestämdt afgöra, 
