BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 22, AFD. III. N:0 3. 45 
membranen, som stöta intill andra celler, icke äro på detta 
sätt förtjockade. Hela barken består af en dylik väfnad. 
C. MöcLEr har först närmare beskrifvit detta slag af kollen- 
kym i bladskaften hos Tussilago Farfara, Petasitesarter m. 1. 
och namngifvit detsamma. Han kallar det »Liäckenkollen- 
kym». Äfven den primära rotbarken hos Petasites spuria har 
starkt förtjockade, ljusbrytande membraner. TI rötterna hos 
Anthericum-arterna äro äfven barkens celler något förtjockade 
och ljusbrytande. Den sekundära barken i rot och rizom hos 
Scabiosa suaveolens har kollenkymatisk struktur. 
Denna rikliga förekomst af kollenkymatiska väfnader 
synes så mycket mera egendomlig, som COsTANTIN visat, att 
vid nedbäddning af öfverjordiska stammar i jord kollenkymet 
högst betydligt reduceras eller rent af försvinner. Samme 
förf. uppställer äfven såsom ett resultat af sina komparativa . 
undersökningar öfver de underjordiska stambildningarne bl. a. 
den satsen: kollenkymet förminskas eller försvinner, hvilken 
afvikelse från den öfverjordiska stammen af COSTANTIN anses 
bero af mediets direkta inflytande. Hos de båda förstnämnda 
arterna, Dianthus arenarius och Halianthus peploides, för att 
endast fästa afseende vid de mera utpräglade fallen, förhåller 
det sig emellertid alldeles tvärtom: här finnas inga eller högst 
fåtaliga (Halianthus) kollenkymatiska element i ofvanjords- 
stammen, under det att större delen af tvärsnittet i rizomet 
är kollenkymatiskt utvecklad. Härvid får likväl anmärkas, 
att COoSTANTIN väl särskildt afsett de kollenkymstrimmor af 
afgjordt mekanisk betydelse, som finnas i kanterna af många 
stjälkar. CostANTIN tror sig hafva ådagalagt, att den under- 
jordiska stammen till skillnad från den öfverjordiska ut- 
märker sig genom brist på eller ringa utveckling af meka- 
niska väfnader. MWNSenare har emellertid HJ. NILSSON visat, att 
detta 1 många fall långt ifrån är förhållandet. I stoloner, 
stjälkbaskomplex, rosettstammar förekomma isynnerhet väl 
utvecklade mekaniska väfnader, på den grund att mekaniska 
behof hos dessa kategorier i större eller mindre grad göra 
sig gällande. Äfven kollenkym har af sistnämnde förf. fun- 
nits i några fall, men intet af dessa är jämförligt! med de 
! Af de fall, som anföras af HJALM. NILSSON, är Armeria elongata. 
hvilken som bekant är en sandväxt, det närmast jämförliga. Om dennas 
rizom säger förf.: »Det mekaniska elementet representeras här ovanligt nog 
ensamt af kollenkym. För det första finnes nämligen tätt under den peri- 
