48 ERIKSON, SANDPLORAN I ÖSTRA SKÅNE. 
inträdande vattenbrist, ofta under cellernas kollabering. MöL- 
LER åter säger om kollenkymet, att det energiskt kvarhåller 
vatten. Detta påpekas af CoHn, som underkastat MÖLLERS 
påstående en kritik, hvaraf jag citerar kärnpunkterna. »Von 
derartigen Veränderungen nun ist beim Collenebym bisher 
noch nichts bekannt geworden. Avuwuch ist nicht recht einzu- 
sehen, wie man sich bei der unregelmässigen Vertheilung der 
Verdickungsmassen in den meisten Collenehymen den Collaps 
der Zellen denken sollte. Was aber gar der Wassergehalt 
der Collencehymmembran mit eimer etwaigen wasserspeichern- 
den Function dieses Gewebes zu thun haben soll, ist voll- 
kommen unklar. Denn die Zellwand lebender Zellen — und 
mit solchen haben wir es hier ja stets zu thun — ist immer 
allseitig von Wasser umgeben, hat also stets volle Gelegen- 
heit sich mit Wasser zu sättigen. Wie soll sie also ihren 
Wassergehalt zu Gunsten anderer Gewebe abtreten. Fiär das 
im Lumen der Collenchymzeller. vorhandene Wasser ist äber- 
dies eine besondere funktionelle Erklärung unnöthig, da das 
Innere aller lebenden Zellen mit Wasser gefällt ist, soweit 
es nicht von anderen Stoffen eimgenommen wird.» Denna kri- 
tik träffar emellertid delvis på sidan om saken, då tydligen 
MÖLLER icke har tänkt sig sin »Wassergewebe» som en vat- 
ten aflämnande väfnad, endast som en rikligt vattenförande 
väfnad. 
En fråga med afseende på kollenkymet kan emellertid 
anses afgjord, och det är den kollenkymatiska membranens 
höga vattenhalt. CoHNn har funnit, att vattenhalten i en dy- 
lik membran stiger till 60—70 2, under det att förvedadt 
bast och ved endast innehålla 20—40 2. Men under det att 
dessa senare element ha förmågan att efter uttorkning åter 
upptaga lika mycket vatten, som de förlorat, kan kollenkymet 
icke återtaga allt sitt förlorade vatten, utan endast ungefär 
så mycket som en förvedad membran. 
Med afseende på den kollenkymatiska membranens öfriga 
egenskaper äro meningarne mycket delade. Sedan gammalt 
har man ansett membranens starka, blåaktiga glans, med 
andra ord dess stora ljusbrytningsförmåga, som ett af kollen- 
kymets kännetecken. GiLtAY (2) däremot menar, att kollen- 
kymmembranens starka glans icke är någon specifik egen- 
skap. Han anser tvärtom, att brytningskoefficienten för kol- 
lenkymet är densamma som för vanliga cellulosaväggar och 
