BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 22. AFD. III. N:0 3. d7 
kornig stärkelse. Gränsen mellan barken och floemet mar- 
keras af grupper af mekaniska celler. Dylika uppträda äfven, 
antingen ensamma eller i grupper, inne 1 floemet. Vedceylin- 
dern är mycket mäktig och består af mycket vidlumiga ring- 
porkärl, vedparenkym och libriform. De parenkymatiska ele- 
menten, hvilka uppträda dels som sträng- dels som strål- 
.parenkym, äro fyllda af stärkelse både sommar och vinter 
De mekaniska cellerna 1 bark, floem och ved visa den egen- 
heten, att de inre aflagringarne färgas brunröda af klorzink- 
jod. Dylika sklerenkymatiska element har SANIo! först fun- 
nit i ofvanjordstammen hos Cytisus m. fl. Papilionacésläkten 
och äfven inom andra familjer. HI. NILSSON har beskrifvit 
dem hos flera Papilionacérizom. Den stora rikedomen på me- 
kaniska element är ingenting ovanligt, såsom HJ. NILSSON 
först påpekat, hos de underjordiska stammar, hvilka äro att 
betrakta som stjälkbaskomplex. Märgen, som består af run- 
dade eller polygonala celler, är i sin inre del resorberad. 
Den för rikligt stärkelse. 
Utlöparne utgöras under sin längdtillväxt naturligen af 
nästan meristematiska väfnader. HEpidermiscellerna äro kva- 
dratiska med tunna membraner. Bark och märg bestå af 
rundade celler, af hvilka den förras äro storlumigare. Kärlen 
äro svagt förvedade. 
Pålroten visar i det sekundära stadiet den största öfver- 
ensstämmelse med rizomet, endast med undantag däraf, att 
märg saknas. En ung späd pålrotsgren visade i ordning ut- 
ifrån inåt följande väfnader: epidermis med rothår, exoder- 
mis, bark, endodermis (icke förtjockad), perikambium och ett 
diarkt kärlknippe. Ensamma eller gruppvisa mekaniska fibrer 
lågo 1 periferien af floemet. I birötterna är vedstrålarnes an- 
tal växlande: di-, triarka och hexarka rötter hafva iakttagits. 
Sklerenkymgruppernas antal i floemet rätta sig därefter. 
I äldre stadier öfverensstämma birötterna med den äldre pål- 
roten. Anmärkningsvärdt är, att den primära barken sitter 
kvar i den äldre roten, hvilket står i samband med. rotens 
oförmåga att alstra kork. 
Bladet. Epidermiscellerna äro på båda sidor, sedda en face, 
isodiametriska, antingen 3-, 4- eller mångkantiga, längs ner- 
verna något sträckta. Klyföppningarne, som förekomma på 
1 Bot. Zeitung 1863. 
