i 
BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 22, AFD. III. N:0 3. 61 
Psamma arenaria. 
Tab. I, fig. 6 och 10. 
Denna växts anatomi är uttömmande skildrad af flera 
anatomer. Strået är beskrifvet af BUCHENAU, rizomet af Du- 
VAL-JOUVE (2) och BUCHENAU, rötterna af BucHENAU, bladet af 
DUVAL-JoUVE, BUCHENAU, GILTAY (1) m. d£. 
Elymus arenarius. 
Tab. I, fig. 1, 8 och 11: tab. II. fig. 4. 
Strået. Under epidermis, hvars yttervägg är ganska tjock 
och hvars innervägg är förvedad, ligger assimilationsväfnaden 
i segment, som skiljas af de yttre kärlknippenas mekaniska 
beläggningar, hvilka nå ända ut till epidermis. Därunder 
följer en mekanisk zon, på hvars insida den inre kärlknippe- 
kretsen är belägen. Märg af rundade celler. Innerst en stor 
lakun. Strået är liksom bladen betäckt med vax. 
Rizomet öfverensstämmer nästan alldeles med Psammas. I 
utlöparen finnes ursprungligen ytterst en af kvadratiska, i alla 
membranerna förvedade ?! celler bildad epidermis. Barken, som 
är mera utvecklad än hos Psamma, 
består af rundade celler och inne- 
håller subepidermala bastknippen. 
Roten öfverensstämmer också AR 
i hufvudsak med Psammas. Endo- SKÅ TT LR 
dermiscellerna äro dock här radialt NOU 
sträckta. Endodermis är förstärkt 
af de 2—3 inre förtjockade och för- 
vedade barkcellagren. :Central- 
cylindern utgöres innerst af en 
märgliknande väfnad. Kärlen äro 
dels mycket stora, dels smålumiga 
(primanerna). De stora kärlen äro 
/ k Fig. V. Elymus arenarius 
af ett antal af 5—6 och ligga mera tvärsnitt af roten (ung). 
centralt. Tätt innanför perikam- 
biet ligga de omkring 18 primordialkärlen. Alla kärlen äro 
porösa. I likhet med andra hithörande gräs” rötter visar 
Elymusrottvärsnittet en nästan fullständig förvedning i en 
! Ett allmänt fenomen hos hithörande gräs. 
