64 ERIKSON, SANDFLORAN I ÖSTRA SKÅNE. 
milationsväfnaden. Ungefär hvartannat af dem är större och 
försedt med ett till epidermis nående bastknippe. Imnnerst 
finnes en stor lakun. Klyföppningscellerna ha ytter- och 
innervägg förtjockade och omgifvas af tunnväggiga biceller 
liksom i bladet. 
Rizom. Centraleylindern utgöres af talrika perixylema- 
tiska, af mekanisk, stärkelseförande väfnad omgifna kärl- 
knippen, åtskilda af stråk af ett rikligt stärkelseförande 
grundparenkym. Stärkelsen utgöres af större och mindre 
rundade eller ovala korn. Centraleylindern begränsas af ra- 
dialt sträckta, u-formigt förtjockade celler. Barken inne- 
håller stora lakuner, hvilka äro skilda af smala, 1-, 2-, 3- till 
4-radiga cellband. Närmast lakunerna finnas på yttre och 
inre sidan kollaberade celler. Den yttre betäckningen ut- 
göres af 3, 4 å 5 lager tunnväggiga, polygonala, utan inter- 
cellularer förenade celler, som brunfärgas af klorzinkjod och 
icke upplösas af konc. svafvelsyra (suberoid). I en del af 
cellerna finnas stora elaiosfärer, en i hvarje cell. 
Rötternas anatomiska byggnad har jag redan beskrifvit 
i Bot. Notiser (1). Ingen mera karaktäristisk skillnad före- 
finnes mellan de gröfre och de finare rötternas byggnad. I 
båda slagen kan man sålunda under epidermis urskilja 1 å2 
exodermislager, hvarpå följer en mekanisk zon af tjockväg- 
giga, parenkymatiska, med smala, spricklika porer försedda 
celler, hvilka förmodligen tjäna att hålla lakunerna öppna. 
Därpå följa de i de gröfre rötterna stora, i »sugrötterna» små 
lakunerna. Därefter komma åter några kretsar af tjock- 
väggiga parenkymatiska celler, som omsluta den af i radial 
riktning sträckta celler bestående strängslidan och central- 
cylindern. I »sugrötterna» är denna inre mekaniska zon föga 
markerad. I »fäströtterna» uppträder ett stort antal porösa, 
smålumiga primordialkärl (omkring 30) ytterst och därinnan- 
för följa några (10—13) mycket storlumiga porkärl, anordnade 
i krets. Midten af tvärsnittet utgöres af en tämligen volu- 
minös märg af något förtjockade, stärkelseförande, rundporiga 
parenkymeeller. På de uppåtväxande »sugrötterna» äro rot- 
håren riktade uppåt eller rakt utåt. 
Bladet är behandladt af WaARMING (1). De af DuvaL- 
JouvE och WESTERMAIER omnämnda cellulosakäglorna, som 
skulle utgå från innerväggen på vissa epidermisceller och 
tjäna till att hindra dessas kollabering, har jag icke iakttagit. 
