Via utarbetandet af dessa bidrag till hieracium-släktets 
utredning har jag tagit hänsyn endast till det material jag 
själf hopbragt under resor i Skåne. Visserligen har tillfälle 
stått mig till buds att ur allmänna herbarier och enskilda 
samlingar såväl med afseende på artantalet som lokalupp- 
gifterna i större eller mindre grad komplettera mina egna 
undersökningar, men härför hade kräfts mera arbete, än jag 
för närvarande kunde offra därpå. En omsorgsfull och säker 
bestämning af hieracium-samlingar (särskildt af Piloselloider- 
na), gjorda af andra personer, vållar nämligen en långt större 
tidsutdrägt, än man kan tro. Detta beror på de ofta, särdeles 
med afseende på konserveringen, ofullständiga exemplaren, 
hvarigenom viktiga karaktärer gått förlorade eller blifvit 
otydliga. Denna svårighet gör sig naturligtvis isynnerhet 
gällande inom ett släkte med många nya former, hvilkas 
uppträdande och förmåga af reaktion under olika yttre för- 
hållanden ännu icke äro tillräckligt kända. 
De trakter af Skåne, där jag under kortare uppehåll 
(sommaren 1890) varit i tillfälle att studera hieracium-floran, 
äro: delar af Svedala socken i sydvestra, Stehag upp till Söder- 
åsen i mellersta, Vankifva socken i norra och Hallandsås 
(trakten af Båstad) i nordvestra Skåne. 
Den skånska hieracium-floran är till sin sammansättning 
väsentligt olik hieracium-floran högre upp i landet. Detta 
gäller såväl med afseende på fördelningen i grupper som be- 
träffande de särskilda formerna. Archieracierna uppträda 
icke på långt när i den form- och individrikedom som norr- 
ut, en sak, som är mindre att undra på 1 södra Skåne, där 
den odlade bygden är den öfvervägande; men samma för- 
hållande äger äfven rum, om också i mindre grad, i de norra 
skogiga och bergiga trakterna, såsom på sluttningarna af 
Söderåsen och Hallandsås. I glesa ek- och bokdungar kan 
