10 STENSTRÖM, BIDRAG TILL SKÅNES HIERACIUM-FLORA. 
dis tenuibus substrictis sparsis — densiusculis c. 2 mm longis 
vestiti, foliis 4—9 evolutis internodiis brevioribus — zequali- 
bus fol. basalibus multo minoribus. Scapi 1—3, substricti — 
adscendentes, 7—16 cm. alti, sat crassi, monocephali, supra 
medium 1-squamosi, presertim sursum sordide et canule sub- 
rufescentes, + cano-floccosis, pilis plane albidis 1—1,5 (2) 
mm. longis patentibus basin versus sparsis — raris vel nullis 
superne solitariis — nullis glandulisque valde minutis dilutis 
+ raris sub involucro sparsis vel vix densiusculis adspersi. 
Involuerum latum vel maxime latum, 9—10 mm. altum ce. 
3 --9 mm. latum, basi late rotundatum postea conspicue trun- 
catum — cordato-truncatum, lete viridulum vel cano-Vviridu- 
lum, epilosum, leviter stellato-floccosum, dense glandulosum 
(glandulis ad 0,5 mm. longis). Squame anguste ad 1-—-1,25 
mm. late, imbricate, extime interioribus c. duplo breviores 
lineares immarginate acute, interiores + anguste lanceolatae 
viridi-marginate apice colorate acriter acute. Calathidwum 
radians, + flavum, 30—35 mm. latum, ligulis marginalibus 
c. 2,25 mm. latis laceratis extus purpureo-vittatis involuerum 
6—8 mm. superantibus, stylis eodem colore ac flosculi. 
Synnerligen utmärkt genom sina mycket breda, korta, 
glandulösa holkar. De i sig själfva blekgröna holkfjällen få 
en lätt gråaktig skiftning genom det tämligen jämt utbredda 
stjärnluddet. Glandlernas svartaktiga basalpartier bidraga 
ochså till färgtonen hos holken 1 sin helhet. En liknande 
färgteckning återfinner man hos de mindre och vanligen mer 
eller mindre håriga holkarna af H. Pilosella L. subsp. an- 
gustius N. & P. Hierac. Negel. N:r 186 och 272, hos den 
med smalare och finhåriga holkar försedda H. laxisquamum 
Daurst. Herb. Hier. Scand. Cent. VI. 88. Snarliknande äro 
en del andra såsom H. vulgare Tausch.. H. lacerilingua DAHLST., 
H. subvenustum DAHLsT., m. £. — Glandlerna äro öfver allt 
mycket små, knappt märkbara för blotta ögat. De äro rik- 
liga i holken, aftaga sedan nedåt skaftet, saknas på bladen 
och i det närmaste äfven på stolonerna. Den enkla hårbe- 
klädnaden är äfven föga framträdande men förhåller sig om- 
vändt mot glandlerna. Den uppträder således hufvudsak- 
ligen på de vegetativa delarna samt i någon mån på inflore- 
scens-skaftets nedre del. Holkfjällen äro särdeles talrika — 
omkring 20 ungefär jämnhöga fjäll på hvardera sidan af den 
