26 STENSTRÖM, BIDRAG TILL SKÅNES HIERACIUM-FLORA 
striatis involuerum 4—5 mm. superantibus, stylis flosculis 
concoloribus. 
Det låga växtsättet, de glaucescenta bladen och de små 
hvithåriga holkarna på vanligen furkata skaft äro de karak- 
tärer, som först falla i ögonen. Förgreningen äger rum på 
obestämd höjd: från basen, midten eller mot spetsen af stjälken. 
Holken har en öfvervägande grönaktig färgskiftning genom 
de något blåaktigt gröna, nakna, breda kanterna hos holk- 
fjällen. Dessas rygglinie är däremot mer eller mindre svart 
af de enkla trikomernas korta förtjockade basalpartier, mellan 
hvilka sparsamma och föga märkbara stjärnhår äro inblan- 
dade. Holkfjällen äro i förhållande till längden jämförelsevis 
breda, de minsta, yttersta äro ungefär jämnbreda, de öfriga, 
som äro mera jämnstora och på hvardera sidan af den till- 
plattade holken omkring 10 till antalet, äro ofvan midten 
tämligen hastigt hopdragna i en kort och mer eller mindre 
tydligt trubbig spets. Holkskaften bära vanligen 1—2 små 
fjäll strax under holken samt ett något större, mer eller 
mindre grönaktigt fjäll vid förgreningen. — Möjligen är den 
en hybrid mellan en macrolepideum- och en Auricula-form. 
Till holkarnes utseende och beklädnad afviker den emellertid 
från den uppsvenska H. auriculeforme Er. 
Anträffad mellan Svedala och Bökebergsslätt. 
III. AURICULA-gruppen. 
1. H. melaneima N. & P. Piloselloiden. S. 186. 
Involucra nigrescentia — nigra, glandulosa, squanmis latiusculis 
obtusis vix pallido-marginatis. 
Anträffad i Svedala och Vankifva socknar samt på Söder- 
åsen. — De skånska exemplar, som insamlats, hafva hårlösa 
holkar (NäcrLui och PETER'S epilosum-form).! 
1 Se för öfrigt min uppsats: Några skandinaviska former af Hieracvum 
Auricula Lamk. et DC. (Botan. Notiser 1896.) 
