BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 22. AFD. III. N:0 7. 39 
pilosa atque stellata, glandulis + densis 0,5—1,0 (2,0) mm. 
longis obtecta. Squame anguste vix ad 1,25 mm. late, sub- 
lineares, + pallido-marginate, omnes (intimis exceptis) apice 
evidenter obtus&e. Calathidium c. 32 mm. latum, radians, 
obscure luteum, ligulis marginalibus remotis 2,,—fere 3 mm. 
latis haud laceratis involucrum usque ad 10 mm. superantibus. 
Stylt obscuri. 
Af de vanligen endast två basala bladen, som vid blom- 
ningstiden äro bibehållna, är det inre ofta ungefär dubbelt så 
långt skaftadt som det yttre. Bladen hafva omkring 4 (3—-6) 
tänder i hvardera kanten. Dessa äro lindrigt framåtriktade 
och äro från en vanligen bred bas spetsiga, mer eller mindre 
regelbundet triangulära. Det nedre stjälkbladet är i regeln 
befästadt nedanför stjälkens midt, ofta strax ofvanför den 
basala bladrosetten; det är försedt med längre skaft ju längre 
ned på stjälken det sitter, dess tänder äro smalare än hos 
hbasalbladen samt samlade mot nedre hälften af bladet, hvar- 
emot den mer eller mindre långt utdragna spetsen vanligen 
är helbräddad. Förgreningen börjar i allmänhet mot spetsen 
af stjälken, ofta utgår dock en grenbildning ett stycke nedan- 
för och på kraftiga exemplar framträda inflorescens-grenar 
äfven från stjälkbladens veck. Holkarna äro tämligen små, 
af en dunkel, något brunaktigt mörkgrön färgton. Af de olika 
trikomslagen äro glandelhåren bäst utvecklade. De äro jäm- 
förelsevis spensliga, rikliga i holkarna och på holkskaften 
samt aftaga sedan i frekvens. Bland talrikare kortare gland- 
ler äro andra, dubbelt längre, inströdda (särskildt i holkarna). 
De enkla håren, som vid stjälkens bas och på bladskaften 
äro rikliga och väl utvecklade, äro upptill sparsamma och 
korta, obetydligt framträdande och saknas ofta helt och hållet 
på holkarna. Stjärnhåren äro föga utvecklade, på holken 
nästan omärkliga. 
Den afviker från H. ”"scanicum Dautnst. (1. e. III. s. 89 
och Hier. exs. fasc. II. 73, 74) bl. a. genom kortare och trub- 
bigare holkfjäll samt mörka stift. Möjligen har DAHLSTEDT 
1 namnet scanicum innefattat äfven den nu beskrifna formen, 
hvilken emellertid är tydligt skild från de östgötska exem- 
plaren, som äro utdelade i det ofvan citerade exsiccatverket, 
hvarjämte den af DAHLSTEDT affattade beskrifningen ej passar 
in på den skånska formen. 
