59 



niaa Fortællingerne om, at de svømmer og dykker i »koghedt« 

 Vand, ikke tages alt for bogstavelig. Varme Kilder betegnes 

 nemlig ofte af den islandske Almue som »kogende« (sjoSandi), 

 skønt Temperaturen er langt under Kogepunktet. 



De mange varme Kilder ved Reykir i Ølfus, hvor »Hvera- 

 fugle« især skal have Tilhold, er nøjagtigt undersøgte af Profes- 

 sor Thoroddsson, der i Juli 1883 maalte Varmen i forskellige 

 Kilder og fandt den at være fra 60 til 90^ C. 



Man kan imidlertid ikke godt tænke sig, at levende Væsener 

 i længere Tid kan opholde sig i Vand med en Temperatur af 

 GO*'; men rimeligvis bliver denne lavere om Vinteren, naar Kil- 

 derne har overjordisk Tilløb af smeltet Snevand. Eftersom Tho- 

 roddsson har fundet levende Vandsnegle i Kilder med over 50 '^ 

 varmt Vand, tør man næppe forkaste Muligheden af, at en Fugl 

 som F. atra kan opholde sig i Vand af samme eller endog højere 

 Temperatur. 



Muligvis kan den grønbenede Rørhøne (Gallimila chloropusj 

 ogsaa henregnes til »Hverafugle«, eftersom dens Forekomst paa 

 Island næppe er tilfældige). 



^) Angaaende det her af Forf. omtalte Tilfælde fra de varme Kilder ved 

 Reykir i Ølfus, hvor de 3 Fugle, som jeg tik at se, blev nedlagte, skal jeg op- 

 l^'se, at jeg ikke fik talt med de Folk, som havde skudt Fuglene, da de alle- 

 rede var rejst bort igen. De havde solgt Fuglene til et Fryseri, og Bestyreren 

 fortalte mig, at de havde paastaaet at have set dem dykke ned i Kildens kog- 

 hede Vand. Jeg undersogte alle Fuglenes nøgne Hudpartier, men de viste ikke 

 ringeste Tegn paa at være kommet i Berøring med kogende Vand. Forf. gætter 

 sikkert rigtig, naar han ovenfor mener, at jeg næppe tror paa de forskellige 

 Udsagn om disse > Hverafugle« s [o: Springkildefugles) Ophold i kogende \'and; 

 det vilde jo nærmest være unaturligt, for ikke at sige overnaturligt. At visse 

 Fugle, deriblandt Blishonen og Vandriksen, jævnlig søger Ophold ved varme 

 Kilder, især om Vinteren, er naturligt: Vejret er da ikke altid saa hyggeligt, 

 at det var til at undres over, at de stakkels Fugle søgte til Steder udenfor 

 Menneskeboligerne, hvor der var lidt Varme at faa. Men naar Folk mener at 

 have set dem dykke ned i, ja opholde sig i længere Tid i kogende Vand, saa 

 maa dette bero paa unøjagtig eller fejlagtig Iagttagelse. Muligvis kan det hænde, 

 at en Fugl et Øjeblik dykker ned, hvor koldere Vand har samlet sig under 

 Kildens Overflade ved Siden af det varmere, men et længere Ophold nede i 

 det vikle vel altid blive farligt. For saa vidt kunde man tænke sig, at der 

 var noget om Sagen. Paa den anden Side maa man huske, at de varme Kilder, 

 ikke mindst om Vinteren, er omgivet af Damp, som godt kan skjule en Fugl 

 i længere Tid, eller give den Lejlighed til ubemærket at smutte bort. Det har 

 ogsaa været en almindelig Anskuelse blandt Menigmand paa Island, at Vand- 

 riksen skulde kunne dykke ned i den bløde Mosebund og forsvinde. 



