den var bleven mæt, lod sig drive bort med Strømmen, med 

 Halen af den sidst nedslugte Forel hængende udenfor Næbbet; 

 2 af mine Folk, der daglig fiskede i Søen, sagde mig, at de i 

 over fjorten Dage daglig havde set denne ene Skarv fiske paa 

 samme Sted og paa samme Maade, og at den var vedblevet der- 

 med en Ugestid, efter at jeg var afrejst. Hvis denne Skarv daglig 

 har sat et lige saa stort Kvantum Fisk tillivs som den Dag, 

 da jeg iagttog den, har den i Løbet af 3 Uger fortæret mindst 

 100 Pd. Foreller. Den burde naturhgvis have været skudt, men 

 det blev den ikke den Gang. Hvor Fiskebestanden er saa rige- 

 lig som i Ulfljotsvatn, der gennemstrømmes af den fiskerige 

 Sog-Elv, er det af mindre Betydning, at en forvildet Søfugl en- 

 gang imellem fortærer nogle smaa Foreller. De store, der er 

 Genstand for Fangst, lader den nok gaa fri — men det forstaar 

 sig, de smaa, der gaa i Løbet, kunde jo rigtignok have vokset 

 sig store. 



Dette har vel nok været et Individ, der af Stormen er for- 

 slaaet saa langt ind over Land, at den ikke igen har kunnet 

 finde ud til Havet. 



Æggets Længde og Bredde: 



58,5 mm 38 mm 



65 » 42 » 



TOPSKARV ; isl. : Toppskarfur (Phalacrocorax graciihis). Top- 

 skarven opholder sig paa de samme Steder som Aalekragen ; 

 men er næppe saa talrig som denne. 



Æggene findes i Slutningen af April og maaler i 

 Længde og Bredde: 

 58 mm 37 mm 



67 » 41 » 



Da jeg i November 1898 var Passager med Dampskibet »Ve- 

 sta« til Kjøbenhavn, kom en Topskarv ombord paa Skibet mel- 

 lem Island og Færøerne. Den satte sig først paa Skibets Løn- 

 ning, men kom siden helt ind paa Dækket, hvor den slog sig 

 til Ro, indtil jeg traadte frem fra mit Skjul, hvorpaa den skynd- 

 somst forsvandt. 



GRAASTRUBET LAPPEDYKKER (Podicipes griseigena). 1909 

 købte jeg en Graastrubet Lappedykker, Han, der var skudt ved 

 Hjalli i Ølfus 13 Januar. Den maalte 24 Tm. fra Næb til Taa- 



