107 



Midten af Maaneden er Trækket væsentligt forbi; at der dog 

 kan vedblive at være Træk til langt ind i Maj , saa jeg i 1909, 

 idet der 26 og 27 Maj under voldsom Regn optraadte Svale- 

 flokke paa ialt henved 1000 omkring ved Sanatoriet, holdt sig 

 et Par Dage for saa fuldstændigt at forsvinde (nærmere omtalt 

 her i Tidsskriftet, Aargang 4, Side 27). 



Men selv om nu Fuglene er komne i Begyndelsen af Maj og 

 har paabegyndt Redebygningen, saa kommer der ofte en Af- 

 brydelse deri. Majs første Halvdel er meget lunefuld, har de 

 berygtede Jernnætter; der kan indtræffe ondt Vejr, som med- 

 tager Svalerne haardt. Dagbogen fortæller ofte herom: »29 April 

 1913 begyndte et Par at bygge; i første Uge af Maj blev det 

 koldt og regnfuldt. Redebygningen indstilledes og paabegyndtes 

 først igen 11 Maj.« Værre endnu gik det i 1915: »6 Maj var 

 de Svaler, der hørte til ved Sanatoriet, komne og havde taget 

 fat paa Redebygningen; 11 Maj havde de adskillige Steder faaet 

 Rederne færdige, men saa indtraf der en Katastrofe. 14 Maj 

 gik Temperaturen ned til 5°, det blev stærk nordøstlig Blæst 

 med voldsom Regn, der hen paa Eftermiddagen var blandet 

 med Sne. Kl. 5 gik jeg en Tur for at se efter Fuglene. I saa- 

 dant Vejr plejer Svalerne gærne at holde sig paa Steder, hvor 

 der er Læ, men jeg saa til min Forbauselse ingen. Digesvalerne 

 var helt borte, sad maaske i deres Huller. Først traf jeg en 

 Snes Forstuesvaler med en enkelt Bysvale imellem paa et Halv- 

 tag, hvorover var et aabent Vindue, ind ad hvilket flere Svaler 

 var fløjne. Inde i Sanatoriebygningen saa jeg Svaler nok; hist 

 og her paa Gangene sad et Par sammen, nogle Steder smaa 

 Forsamlinger, et Sted tæt ved Siden af hinanden paa et Rør 10, 

 et andet Sted 15. To Steder i en Krog ovenpaa et Rør, hvor 

 en Rede var paabegyndt, klumpede de sig bogstavelig sammen; 

 der sad 20 ganske tæt pressede op ad hinanden, ja for en Del i 

 to Lag; et andet Sted fandt noget ganske lignende Sted. Ialt 

 saa jeg mindst 100 Forstuesvaler inde i Bygningen, ynkelig for- 

 komne af Sult og Kulde. Føde havde de øjensynlig ganske op- 

 givet at skafl"e sig, tænkte nu kun paa at holde Varmen ved at 

 søge et nogenlunde lunt Sted og klumpe sig sammen der. 

 Utænkeligt var det ogsaa, at Svalerne skulde kunne fange et 

 eneste Insekt; alt var pisket til Jorden af Regnen. Det kolde, 

 blæsende Vejr vedblev næste Dag og fortsattes et Par Dage, 

 omend mindre slemt. Al Redebygning ophørte, og Svalerne 



