126 



Fuglene Høj ; jeg antager, der har været mindst 5 — 6000. Ganske 

 morsomt er det at se, hvorledes selv høje og kraftige Træer 

 svajer som i stærk Blæst, naar Fuglene er lettede. Hele Fore- 

 stillingen varer en halv Timestid, i hvilken Tid de gentagne 

 Gange flyver op og forandrer Plads, undertiden alle, undertiden 

 kun en Del; tilsidst letter hele Skaren paa en Gang og drager 

 bort mod Nord, rimeligvis for at slaa sig til Ro ude i Rørene i 

 Mosen. Det er uden Tvivl alle Fuglene fra en vid Omkreds, 

 der samles her, og jeg har tidligere set noget lignende«. 



18 April. »Det er nu et fast Skuespil hver Aften, at Stæ- 

 rene kommer paa den under den 14 April beskrevne Maade, 

 og Antallet synes at være det samme. Der er nogen Forskel 

 paa, hvor de sætter sig; oftest er det forskellige Træer hver 

 Aften, men altid i Nærheden af Sanatoriet enten i min Have 

 eller i Parken. Hvor de sidder om Natten, fik jeg at se i Aftes, 

 idet jeg ved 8^/2 Tiden gik hen ved Inddæmningen og skræm- 

 mede hele Flokken op fra et Rørstykke, hvor de havde slaaet 

 sig ned for Natten. Det lød ganske mærkeligt i Mørket at høre 

 dem lette med en vældig Brusen«, 



24 April. »Stærene vedbliver endnu paa samme Maade at 

 komme om Aftenen, men deres Tal er øjensynlig stærkt aftaget; 

 jeg mener ^ at der nu kun er et Par Tusinde, hvor der før var 

 3 Gange saa mange.« 



Denne Optræden af Stærene varede til ca. 26 April, saa kom 

 de ikke længere i Haven og Parken, men at de ikke helt var 

 borte, saa jeg 28 April om Aftenen. Oppe mellem de lave 

 Graner i Skoven saa jeg dem søgende Natteleje, og i Inddæm- 

 ningen saas de i Tusindvis i Rørene, dels siddende nede paa 

 Jorden, dels paa de fjorgamle Rørstængler; skønt det var halv- 

 mørkt — Kl. var over 8 — kvidrede de dog ustandseligt mellem 

 Rørene. 



GÆRDESMUTTE (Troglodytes parvulus). Den lille brune 

 Fugl med det spidse Næb og den opstaaende Hale var igennem 

 mange Aar meget almindelig baade Sommer og Vinter. Saa 

 uanseelig den er, lægger man dog Mærke til den, fordi den 

 Efteraar og Vinter færdes omkring ved Boligerne, hopper i 

 Buske, i Espalier, paa Gærder og ind i Skure paa sin ustandse- 

 lige Jagt efter Føde, vistnok Insektæg. Overfor Mennesket er 

 den ganske frygtløs, men ogsaa uinteresseret. Adskillige andre 



