162 



inderst den klinede Skaal, der er meget elastisk og let taaler at 

 sammentrykkes ret stærkt. 



SJAGGER (Turdus pilaris). Den kommer ret regelmæssigt 

 hvert Efteraar paa Gennemtræk i Tiden omkring 1 November. 

 Nogle Flokke kan ses flyvende over, og paa Marker og i Hegn 

 ses mindre P'lokke paa højst et halvt Hundrede. 



1909. 3 November, de første saas. 

 en enkelt. 



en Flok paa Halvhundrede fløj over. 

 en lille Flok paa 7—8. 

 en Flok paa henved en Snes. 

 30—40 Stykker, 

 en Flok paa mindst 50. 

 4 fløj hen over Inddæmningen. 



I de egentlige Vintermaaneder ses af og til nogle enkeltvis 

 eller i mindre Flokke, men alt i alt kun sparsomt. Tilbage- 

 trækket om Foraaret ses ikke meget her, væsentlig observeres 

 kun noget af det, naar det afbrydes af ugunstige Vejrforhold; 

 12 April 1912 under Nordenstorm og stærkt Snefald sad i min 

 Have om Morgenen en Flok paa 30—40; 24 Marts 1916, da det 

 efter i nogen Tid at have været mildt Vejr, blev Vinter med 

 Sne og Frost, sad der om Aftenen nede i Strandkanten en 

 Mængde i mindre Selskaber, vel ialt Hundrede. 



SOLSORT (Turdus merula). Af al Fuglesang er der ingen, 

 jeg fra mine tidligste Aar har lyttet til med den Glæde som 

 Solsortens herlige dybe Fløjtetoner. Men i mine Drenge- og 

 første Studenteraar maatte man bort fra Byen og beboede Ste- 

 der for at høre den, helst ud i tætte Granskove. Solsorter 

 byggende i Haver kendtes ikke den Gang, endnu mindre ved 

 og paa Boliger og inde i Byer. Det er først fra sidst i Firserne 

 i forrige Aarhundrede, at Solsorten begyndte saaledes at ændre 

 Opholdssted og Vaner. 



Her omkring hører Solsorten til de hyppigste Arter Sommer 

 og Vinter og er kendt af alle. Intet Menneske kan undlade at 

 lægge Mærke til den; dens Størrelse, dens Skrig, dens Sang og 

 dens ejendommelige Dragt, paatvinger sig uvilkaarlig Opmærk- 

 somheden. Ingen Fugls Dragt er vel nemmere at beskrive end 



