194 



Vintren er Føden for sparsom for dem her; alle Tidsler og 

 Burrer er afpillede, og Fuglene drager da længere sydpaa, hvor 

 der er rigeligere Føde. 



GRØNIRISK (Ligurinus chloris). Der er noget besynderligt 

 uregelmæssigt over Grøniriskens Optræden her baade om Som- 

 meren og om Vintren. Den kan yngle talrigt eller helt udeblive, 

 den kan findes i Mængde om Vintren eller ganske mangle. Det 

 almindelige er nu, at der yngler adskillige i Skov og Park, un- 

 dertiden endda mange. I Februar og Marts ses den som Regel 

 kun sparsomt; til Ynglestederne kommer den først efter Midten 

 af April og begynder da paa sin Sang; dog har jeg hørt den 

 synge 6 Marts (1913); saa har vi dem syngende og byggende i 

 Maj, Juni, Juli og ind i August, og deres metalklingende Toner 

 høres paa denne Tid rundt om. Grønirisken er en af de Arter, 

 der holder aller længst ud med Sangen, og jeg har optegnet som 

 de sidste Datoer, hvor jeg har hørt den synge, følgende : 1 August 

 1917, 3 August 1913, 9 August 1909, 11, 12, 15, 18 August 1916. 

 Den yngler to Gange aarlig, og Reden findes fra sidst i April 

 til ind i August; 7 September 1915 fandt jeg en Unge, som langt- 

 fra var udvoksen ; den maa være kommen ud af Ægget de sidste 

 Dage af August. Reden bygges paa forskellige Steder, i gamle 

 Bøge i en Grenkløft opad Stammen, i Ege hvOr friske Skud 

 gaar ud fra Stammen og danner Understøttelse, i unge Løvtræer, 

 i Graner og i stedsegrønne Prydbuske. I min Have bygger 

 jævnlig nogle; et Aar var der en Rede i en gammel Bøg; en Dag 

 skød jeg ved en Fejltagelse Hunnen i den Tro, at det var en 

 Graaspurv, men Hannen fik madet Ungerne, som var ganske 

 smaa, og de blev store og fløj ud. 



I September forsvinder de fra Parken og Skoven og ses nu 

 i Efteraarsmaanederne ude omkring paa Marken. Det Sted, 

 hvor de særlig holder til, er Inddæmningen; her kan man se 

 dem enkeltvis i større og mindre Flokke paa 20 — 50 — 100 — 

 150, det største samlede Antal jeg har set, men ogsaa heri kan 

 der være stor Forskel, saa at der nogle Aar slet ingen ses i 

 Inddæmningen. Enkelte Aar forsvinder de fleste henved Nyt- 

 aarstid, og ingen ses saa før i April, andre Aar holder der sig 

 nogle ogsaa i Aarets første Maaneder. En Vinter holdt der sig 

 en Flok i min Have; de søgte deres Føde rundt om paa Jorden 

 men kom aldrig hen til Foderpladsen. 



