12 



ind i April Maaned — hvor der endnu var Is paa alle andre 

 Søer. Den 12 April var der saaledes endnu flere Hundrede 

 Troldænder, den 17 endnu 200, den 19 saas en Del færre, og 

 den 20 forsvandt de. 



I det nævnte Aar saas ingen Troldænder i Østre Anlæg; 

 men i den følgende Vinter, der var mindre streng, og hvor 

 Troldænderne ogsaa i Sortedamssøen var noget mindre talrige 

 end den foregaaende Vinter og den efterfølgende (1918 — 19) 

 (hvor de i Antal ikke veg meget tilbage for det i 1916—17), saas 



13 Februar 1918 8 Troldænder i Østre Anlæg, øjensynligt for- 

 vildede dertil i den stærke Taage, som det var om Morgenen. 

 Da den lettede opad Dagen, forsvandt ogsaa Troldænderne. 



RØRHØNE (Galliniila chloropiis) saa jeg — som tidligere 

 meddelt i dette Tidsskrifts 8 Aargang Hæfte IV S. 205 — første 

 Gang i Østre Anlæg 12 December 1911. Der var to Individer, 

 og de blev i Anlæget hele Vinteren, skjønt denne til Tider var 

 ret streng. I April Maaned det følgende Aar forsvandt de, saas 

 sidste Gang 12 April og viste sig ikke igjen før om Efteraaret 

 (1912), da de — formodentlig de samme Individer — observe- 

 redes 13 November. Gjennem hele den paafølgende Vinter saas 

 da 1 — 2 Individer, en enkelt Gang dog 3; men af og til var de 

 — ligesom iøvrigt Aaret forud — ikke til at finde i adskillige 

 Dage eller en kortere Tid. De holdt sig dog til Foraaret, for- 

 svandt 1 April 1913, lod sig ikke se hele Sommeren; men om 

 Efteraaret var der atter to, denne Gang allerede 17 Øktober, og 



14 December var der endog 4. Ligesom de foregaaende Vintere 

 holdt de sig mest i det vestlige Afsnit af Anlægets Søer, især 

 omkring det Sted, hvor der med Mellemrum — under Dannel- 

 sen af et lille Vandfald — finder Tilløb af Vand Sted, og hvor 

 derfor Vandet ogsaa holder sig aabent selv i Frostvejr, saa længe 

 der ikke lukkes for Tilstrømningen. Rørhønsene blev derfor 

 her hele Vinteren 1913 — 14 ligesom de foregaaende to Aar, og 

 der saas indtil 3 Individer. Hen i April Maaned holdt de sig 

 mere skjult end sædvanligt, og da jeg ikke saa dem i Dagene 

 efter 19 April, mente jeg, at de ligesom i Aarene forud var rejst 

 bort. Den 25. April maatte jeg imidlertid paa Grund af Syg- 

 dom opgive alle Observationer indtil videre og fik saaledes ikke 

 Lejlighed til at se, at deres Forsvinden var tilsyneladende, og 

 at de i Virkeligheden beredte sig til at yngle. 



Der hengik nu et Par Maaneder, inden jeg kunde gjenoptage 



