57 



SKOVSPURV (Passer montamis). Denne nydelige lille Fugl er, 

 hvormeget den end i Udseende og Væsen ligner Husspurven, 

 dog utvivlsomt baade kjønnere og mere livlig i sine Bevægelser 

 end den. Dens Stemme, der især høres ved Opflyvningen, og 

 kan gjengives som »Lyit«, er ogsaa smukkere end Spurvens. 

 Skovspurven findes i ringe Antal i Anlæget i Sammenligning 

 med denne — dens Antal er næppe mere end nogle faa Procent 

 af Spurvens — ses almindeligt imellem Spurvene ; men ligesaa ofte 

 færdes nogle faa Skovspurve sammen for sig selv. Det er dog 

 undtagelsesvis, at jeg har set mere end en Snes Skovspurve 

 sammen. Den siges at være lige saa stridbar og kampivrig som 

 Spurven; men jeg mindes paa den anden Side en smuk lille 

 Scene, hvor en Septemberdag en Skovspurv hjalp en Graa Flue- 

 snapper en kort Tid med at fodre dennes udfløjne Unger, som 

 opholdt sig dels i Græsset, dels i de laveste Grene af Træerne, 

 hvorunder de færdedes. 



Skovspurven kan vel siges at være Standfugl; men det er 

 en Iagttagelse, som er gjort for længst, at Skovspurven ikke ses 

 til Stadighed i sit sædvanlige Omraade, men jævnlig forsvinder 

 derfra i kortere eller længere Tid. Jeg har gjennem flere Aar 

 ved Optælling af Individerne søgt at komme under Vejr med, 

 om det er til bestemte Tider af Aaret, at den forsvinder, om 

 den f. Eks. skulde være Trækfugl; men saavidt jeg har kunnet 

 konstatere, er det ikke saaledes. Der kan ganske vist gaa ind- 

 til flere Uger, hvor jeg ikke ser en eneste Skovspurv i Anlæget, 

 men det er paa meget forskjellige Tider af Aaret, at dette kan 

 ske, og om nogen regelmæssig gjentaget Fraværelse tror jeg ikke, 

 der kan være Tale. Hyppigst og i størst Antal ses Skovspur- 

 ven her i Yngletiden og talrigst maaske efter denne, naar Fa- 

 milierne holder sammen en Tid, som i Juli — August. Her i 

 Anlæget ruger dog vist sjældent mere end et Par eller to, altid 

 i hule Træer. Løse Reder har jeg ikke set her i Lighed med 

 Spurvenes; men det siges dog, at ogsaa Skovspurven bygger 

 saadanne. 



Foruden den omtalte periodiske Forsvinden fra sin Egn har 

 Skovspurven ogsaa en anden Ejendommelighed ved sin Optræ- 

 den, den nemlig, at den synes at være ret ulige fordelt her i 

 Landet. Saaledes skal den være sjælden i Thy (Heiberg), men 

 i Vendsyssel ligesaa almindelig som Spurven, et enkelt Sted 

 endog almindeligere end denne (Fischer). Det kunde derfor 



