63 



(sexuel Affinitet), saa er de kun geografiske Stedfortrædere for 

 den samme Art. Eksempler: Nordlig og sydlig Nattergal, Aedon 

 luscinia og Aedon megarhynchos, to forskellige Arter; Graakrage 

 og Sortkrage, Coruus corone corone og Corvus corone cornix, to 

 geografiske Racer af den samme Art. Her har vi et godt Eks- 

 empel paa, at den morfologiske Forskellighed kan være større 

 hos hinanden nærbeslægtede Arter end hos saadanne, hvis Slægt- 

 skabsforhold er langt fjernere. Farven er udelukkende en Maske, 

 af hvilken Videnskaben ikke maa lade sig føre vild. 



Studiet af de geografiske Racer har i de sidste Aartier taget 

 et mægtigt Opsving. At optegne de mindste Farve- og Struktur- 

 forskelligheder er derved Systematikerens Opgave. I høj Grad 

 med Urette betragter man fra mange Sider denne Virksomhed 

 som barnagtig Spidsfindighed: Zoogeografien kan ikke undvære 

 dens Resultater. Raceforskningen har bidraget mere til at aaben- 

 bare de Regivenheder i Jordens Udviklingshistorie, som har 

 frembragt den nuværende Fordeling af Dyrene, end Fortidens 

 Artsforskning. Hvis vi gav Afkald paa den første, saa vilde vi 

 dermed opgive et meget vigtigt Hjælpemiddel ved palæogeogra- 

 fiske Undersøgelser. 



Udviklingen af denne Gren af den videnskabelige Ornithologi 

 har i Danmark ikke holdt Trit med den tilsvarende i andre 

 nord- og mellemeuropæiske Lande. Selv om ogsaa Schiøler 's 

 fremragende Arbejder, der beskæftigede sig med de geografiske 

 Variationer af Somateria niollissima, Astur palumbariiis, Aegialifis 

 hiaticiila o. a. her i dette Tidsskrift, har vist, at der i Danmark 

 findes fuld Forstaaelse af denne Forskningsmaades Veje og Maal, 

 saa er dog selve Ridragene kun faa i Antal. Som Følge deraf 

 er vi daarligt underrettede om, hvilke Racer de i Danmark le- 

 vende Fugle tilhører. Vi ved i mange Tilfælde nøje hvilke geo- 

 grafiske Former, der forekommer i Sverige og hvilke i Nordvest- 

 tyskland, medens der fra Danmark intet andet foreligger, end 

 at vedkommende Art yngler dér, hvad Zoogeografien ikke kan 

 komme nogen Vegne med. Og dog er der netop paa de danske 

 Øer, i dette faunistiske Rlandingsomraade, vigtige Spørgsmaal 

 at løse. 



Herluf Winge har indledet dette Tidsskrifts første Hefte med 

 en meget omhj'^ggelig Liste over Danmarks Fugle. Dens Værdi 

 vilde have været betydelig større, hvis han ogsaa i hvert enkelt 

 Tilfælde havde anført den Race, som Fuglen tilhører. Vi læser 



