ANDREAS HAGERUP. 



For en Del af de yngre og yngste Ornithologer var Hagerups 

 ornithologiske Virken ikke meget kendt; som Forfatter var han 

 lidet produktiv, og i de senere Aar indskrænkede hans Arbejder 

 i saa Henseende sig til mindre Artikler og Meddelelser her i 

 Tidsskriftet; i Foreningens Møder og Udflugter tog han kun 

 sjældnere Del, hvad allerede hindredes ved, at hans Bopæl var 

 borte fra Hovedstaden; men de, der kendte ham nærmere, véd, 

 at med Hagerup gik bort en Mand, der hele sit Liv havde næret 

 en aldrig kølnet Interesse for og Kærlighed til Fuglene, som fra 

 sine unge Aar til sit Livs allersidste Dage havde været en om- 

 hyggelig og flittig Iagttager af deres Færden og sad inde med 

 Kundskaber om Fugle — særlig sit Fædrelands — som kun de 

 færreste: hans Syslen med Fugle var en Del af ham selv og 

 har sikkert alle Dage voldt ham oprigtig Glæde. Som det er 

 gaaet saa mange, begyndte Hagerups Interesse for Fuglene med 

 Ægsamling, for hvilken han i mange Aar var meget ivrig; i den 

 sidste Snes Aar forøgede han næppe Samhngen. Iagttagelsen af 

 Fugle i det Fri, var det, som væsenligst interesserede ham, og 

 at færdes med ham ude, var altid en Glæde; han havde ingen 

 Specialitet, kendte Fuglenes Reder og Æg, Smaafuglenes Sang, 

 Vadernes forskellige Dragter og Flugtbilledet af de Fugle, som 

 trak over. 



Hagerup var i Tidernes Løb kommen i Berøring med en 

 meget stor Del af danske Ornithologer, og med en Kreds af de 

 ældre blandt dem stod han i stadig og trofast Forbindelse. Skal 

 man maale hans Betydning for dansk Ornithologi, maa den for 

 en Del siges at ligge deri, at han for en Aarrække tilbage, da 

 Ornithologien ikke dyrkedes her hjemme med den Kraft og under 

 de Forhold som nu, var en af dem, der virkede stadigt og ivrigt, 

 dannede en Overgang til og banede Vejen for den nyere Tid; 

 det var da rimeligt, at Hagerup var blandt dem, man først hen- 



6* 



