89 



Tavler paa krideret Papir, en Flothed, som vi her tillands ikke kunde 

 tænke os at anvende for at fremstille Fodspor af Havmaager i San- 

 det og en Bærebør, selv om denne indeholder en Havmaagerede. 

 Hæftet indeholder ellers væsentlig Beretning fra »Der Verein Jord- 

 sand zur Begriindiing von Vogelfreiståtten an den deutschen Kiisten*. 

 med nærmere Beskrivelse af de i det forløbne Aar paa de forskel- 

 lige Fristeder opnaaede Resultater. 



Man skulde synes, at dette Tidsskrift svarede til alt, hvad man 

 kunde forlange af et Organ for de forskellige Foreninger og Forbund 

 til Fuglenes Fredning, og man. vilde paa Forhaand ikke tænke sig, 

 at Tiden just var til at udgive nye Tidsskrifter. Man bliver derfor 

 noget forbavset ved at modtage første Hæfte af et helt nyt Tids- 

 skrift, »Zeitschr. f. Vogelschutz" , hvis Formaal for vore Øjne ikke 

 skiller sig væsentlig fra det ældre Tidsskrifts, hvis Format og Udstyr 

 hovedsagelig er det samme som dettes. Efter Indledningsord af Prof. 

 Schillings og Udgiverne følger en Artikel af Hugo We i go Id om 

 Helgoland. Det ses heraf, at Kolonien af Lomvier (Uria troile) endnu 

 stadig yngler paa Helgoland. Dr. Weigold arbejder ivrigt for at faa 

 Øen gjort til et Fugleiagttagelsessted og ønsker tillige Beskyttelse for 

 de Fugle, der flyver mod Fyrtaarnet. Intetsteds i Europa, vel næppe 

 i Verden, dræbes der aarlig saa mange Fugle ved at flyve mod et 

 Fyrtaarn som her. I Holland har man med godt Resultat søgt at 

 hindre dette Massemord ved Fyrene ved Opsættelse af en Slags Sti- 

 ger, paa hvilke Fuglene kan hvile sig. Noget liggende foreslaar Dr.W. 

 for Helgolands Vedkommende. Hæftet indeholder forskellige andre 

 Artikler om Fuglebeskyttelse, desuden Boganmeldelser og Aarsberet- 

 ning for »Der Bund fiir Vogelschutz«, hvorom nærmere nedenfor. 

 Man forvirres unægtelig, naar man i 2det Hæfte af »Ornithologische 

 Monatsschrift < læser ganske den samme Beretning, tilsyneladende 

 ogsaa fremtrædende offlcielt, og kan i høj Grad tiltræde det Opraab 

 til Enighed, som Hans von Boetticher fremsætter i Tidsskriftet 

 ud fra Betragtningen af det urimelige i det store Antal Fuglebeskyt- 

 telsesforeninger, væsentlig med samme Maal. 



Ser vi nærmere i de to Tidsskrifter paa Beretningerne om de 

 forskellige Foreningers Virksomhed, saa er den Del heraf, som har 

 mest Interesse for os. Oprettelsen af en Række Fuglefristeder ved 

 de tyske Kyster, paa Slesvigs Vestkyst (Jordsand, Norderoog, Albuen 

 paa Sylt), paa Ørækken i Vesterhavet ved Tysklands Nordkyst (Mem- 

 mert, Langeoog) og paa forskellige Øer langs den tyske Østersøkyst 

 (Poel, Langenwerder, Hiddensoe, Mellum). Øerne eller Dele af dem 

 er forpagtede af Foreningerne for en længere Aarrække og en Op- 

 synsmand ansat i Yngletiden. Bestyrelsesmedlemmer fra de forskel- 

 lige Foreninger tilser jævnlig Øerne paa denne Tid, der føres nøj- 

 agtig Statistik over Tallet af Reder, fotograferes Fugle og Reder og 

 gøres Optegnelser om Fuglelivet og dets Forandringer. Man kan ikke 

 andet end beundre den Iver og Dygtighed, hvormed disse Fristeder 

 er skabt, endda ofte med smaa Midler, tildels ydede af off"entlige 

 Institutioner, og man glædes over at se, hvor villigt de forskellige 



