92 



ogsaa til Pressen, Postvæsenet og til alle andre, som har 

 vist Interesse for mit Arbejde! 



STORKEMÆRKNING. 



Da jeg for snart 32 Aar siden holdt mit Indtog i Viborg, 

 var der ikke faa Storkereder spredt omkring i Byen, ligesom 

 jeg ogsaa havde set mange i Skive. Allerede langt tilbage i Tiden 

 har jeg derfor tænkt paa at mærke Storkeunger i disse Byer, 

 men igennem mange Aar maatte jeg igen opgive Tanken, hoved- 

 sagelig fordi Rederne ikke var lettilgængelige; de var jo anbragt 

 paa Tegltag, og dels var Ejeren ikke tilbøjelig til at have frem- 

 mede Mennesker kravlende dér, dels var Tagene heller ikke 

 ufarlige at bestige. Og da jeg endelig en Gang besluttede mig 

 til at gøre et Forsøg og i den Anledning henvendte mig til en 

 Købmand, viste det sig, efter at jeg havde været hos ham et 

 Par Gange, at Manden selv i og for sig ikke havde noget imod, 

 at jeg gik op til Reden, men at hans Kone ikke vilde tillade 

 det, fordi hun var bange for, at de gamle Storke ikke mere 

 vilde tage sig af Ungerne, naar Mennesker havde rørt ved dem. 

 Det er jo et ikke ualmindeligt, menneskeligt Træk, saaledes at 

 arbejde med en fraværende Bussemand! 



Jeg prøvede saa foreløbig ikke flere Steder i selve Viborg, 

 men da jeg havde lagt Mærke til Storkereder paa Straatage i 

 Byens Omegn, besluttede jeg at forsøge her, og det gik bedre. 

 Læge Rossen, M.D.O. F., i Bjerringbro opgav mig endogsaa 

 en » Stork eby«, Løvskal, hvor der kunde ses baade to og flere 

 Reder paa Gaardene, og han hjalp mig venligst paa de første 

 Ture saavel med Køretøj som paa anden Maade. 



Det var helt spændende i de første Aar, da der endnu hist 

 og her var mange Storkereder, at komme f. Eks. til Løvskal 

 eller til Vissing, at nærme sig ad Vejen paa Bakkedragene ved 

 Byerne, se hen over Tagene nede i Lavningen og lægge Mærke 

 til, om der var hvidt ved Rederne, for det var Skarn-Mærker, 

 og saa var Reden beboet! En Gang imellem saas ogsaa en Stork 

 flyve hen over Gaardene, medens Ungerne, navnlig hvis de laa 

 ned, ikke kunde opdages uden ved Hjælp af Kikkert. 



Første Gang, naar jeg kom til en Gaard og forklarede, at jeg 

 gav mig af med at mærke Trækfugle for at faa noget at vide 

 om deres Rejseveje, samt spurgte, om Storkeejeren havde noget 



