95 



at han velvilligst kommer kravlende op for ogsaa at se Storke- 

 ungerne. En saadan Hjælpemester sætter selvfølgelig, trods 

 alle Anmodninger, Fødderne paa tværs af Stigens Trin, saa 

 hans Støvlesnuder laver dybe Huller i det møre Straatag. Naa, 

 lidt forsigtig maa man naturligvis være under Bestigningen 

 af Taget; det er hændt, at en af mine unge Medhjælpere, som 

 oven i Købet er et meget behændigt Menneske, har været noget 

 for flot i sine Bevægelser; han gled paa Taget, dumpede ned 

 paa Stenbroen og kom galt af Sted med den ene Fod. 



Naar man er kommet op paa Tagryggen, kan man krybe 

 paa alle fire hen ad den. Her ovre i Jylland er Rygningen 

 gerne belagt med afskrællede, tynde Græstørv, der er stukket 

 fast med Pinde. Et Øjeblik efter er man saa henne ved Reden, 

 der ofte er anbragt umiddelbart paa Tagryggen, og hvis Ungerne 

 ikke allerede ligger ned, faar de travlt med at synke sammen i 

 Benene, lægge Hals og Hoved fremad og gøre sig saa smaa som 

 muligt. Hvis de omtrent er flyvefærdige, kan det hænde, at de 

 bliver staaende op og blot hummer sig saa langt bort som 

 muligt. Men hvis man saa rejser sig og strækker Armene 

 besværgende ind over dem, sætter de sig gerne forfjam- 

 skede ned. 



Det kan være praktisk at lægge en tom Sæk eller lignende 

 fra Tagryggen op i Reden; de Grene, som denne bestaar af ud- 

 vendig, er nemlig ofte slemt overkalkede af Storkenes Skarn, 

 og ofte har den pindesamlende Stork ved en klippet Hæk fundet 

 Tjørnegrene, som nu absolut ikke nøjes med at stikke i Mær- 

 kerens Benklæder. 



Derefter bredes et Stykke mørkt Tøj hen over Storkeungerne, 

 idet man passer paa, at deres Øjne først og fremmest er dæk- 

 kede; de ligger da hen som døde Klumper, saa man kan skyde 

 Hænderne ind under Dækket, fatte dem paa en Gang over Ryggen 

 og ned under Fødderne, samt flytte dem, hvis det gøres nødigt. 

 De er nemmest at behandle, naar de vender Halen mod Mær- 

 keren, der mulig Hgger paa Knæ paa Redekanten eller maaske 

 er helt oppe i Reden hos Ungerne; han kan da stikke Haanden 

 ind under den ene efter den anden, rette en af deres Fødder 

 bagud, uden for det dækkende Stykke, skyde en af de brede, 

 ikke helt sammenbøjede Aluminiumstrimler ind over Mellem- 

 foden og klemme denne »Ring« helt sammen med en Tang. 

 Han maa derved passe paa, at han ikke holder Ringen med 



