100 



eller Gaden, hvori min Bopæl var, stemplede jeg »Write to« 

 foran mit Navn. Storkene passerer jo imidlertid ogsaa Lande, 

 hvor der ikke tales Engelsk, og det var derfor ikke altid, man 

 forstod disse Ord. For Øjeblikket sætter jeg »Adresse« foran 

 mit Navn; det Ord vil vel Folk forstaa, hvad enten de taler 

 Tysk, Fransk eller Engelsk, og det indeholder desuden en Slags 

 Opfordring til at henvende sig til mig. 



I Begyndelsen, da jeg absolut tænkte mig, at Storken vilde 

 være død, inden man fik Ringen i Haanden, brugte jeg de samme 

 smaa Typer til at stemple med, som jeg anvendte til mindre 

 Ringe (der skulde sættes paa smaa Fugle). Og da det viste sig, 

 at uheldigt stemplede Tal kunde forveksles med hinanden, til- 

 føjede jeg et Kontrolbogstav, som valgtes nogenlunde i Flæng, 

 men som dog var forskelligt for Tal, hvori der var 8, 3, 6 o. s. v. 

 Jeg lagde dernæst ikke Vægt paa, om Ringen blev sat saaledes 

 paa Foden, at Indskriften var opret eller omvendt, naar Fuglen 

 stod op. Det gør jeg imidlertid nu; det har vist sig mest prak- 

 tisk, at Adresse og Nummer staar oprets Desuden bruger jeg 

 store Typer til at stemple med; Tal og Kontrolbogstav er 5 mm 

 høje, Bogstaverne i Adressen 2 å 3 mm. 



Efter at Aluminiumpladerne er tilet og stemplet, bliver de 

 bøjet noget mer end halvvejs sammen, for at de lige kan skydes 

 ind over Storkens Fod; dér er det saa Meningen, som før om- 

 talt, at de skal klemmes helt sammen med en Tang, der ikke 

 giver Mærke paa dem. »Ringene«, der skal bruges, bliver an- 

 bragt paa en Pind (mulig af Hyld, der egner sig fortræffelig til 

 dette Brug, fordi den giver lange, lige, lette og dog faste Opskud), 

 og de sættes i Nummerorden, for at faa mine Hjælpere til at 

 bruge dem fra en Ende; dette letter nemlig Protokolleringen. 



GYLP. 



Som saa mange andre Fugle kaster Storken ufordøjelige 

 Stykker af, hvad den æder, op i forholdsvis store Klumper (f. 

 Eks. 3X4X5 cm). Disse lugter sødlig vammelt, mens de er 

 friske, og det er ret almindeligt, at Folk, naar de ikke ser nær- 

 mere til, forveksler dem med Hestepærer, som Fuglene jævnlig 

 bærer hjem til Reden for at have noget at ligge tørt og varmt 

 paa. Klumperne findes, som før omtalt, baade i Reden og paa 



1 Se S. 133—134. 



