115 



at man vidste Besked med de forskellige Ringmærkere. Nogle 

 Dage efter fik jeg Brev fra Fru Weber selv, men da hun (lige- 

 som i Brevet til Prof. Thienemann) kaldte mig »Martinsen«, blev 

 det først afleveret til en Medborger af dette Navn, og han var 

 derefter saa venlig at komme op til mig med det. I begge Breve 

 opgaves imidlertid Storkens Nummer som 12827, hvad absolut 

 maatte være galt; ingen af mine Ringstorke var mærket med 

 et saa højt Tal. Efterhaanden kom jeg saa i Forbindelse baade 

 med Fru Weber (der sendte et Udklip af Sønnens Brev, med 

 Nummeret paa), Hr. Hans Weber (der havde Efterretningen fra 

 sydafrikanske Aviser) og med Ejeren af Farmen Beginsel, Hr. 

 Rooyen (der til Slut sendte mig et Aftryk af Ringens Indskrift). 

 Det viste sig da, at Storken var mærket 1282 F, men at Kon- 

 trolbogstavet F havde været skrevet, som Folk undertiden gør 

 det, som et 7 med en Tværstreg gennem Stilken. Og dette Tegn, 

 der naturligvis oven i Købet var skrevet Udt »flot«, blev saa 

 læst som et Syvtal. 



Storken blev fundet af Hr. Rooyen selv. Den laa alene, død 

 paa Marken, som dér var bevokset med kort Græs og blev be- 

 nyttet som Foderplads for en Flok Faar, og da det var Regn- 

 vejr den Dag, gjorde den et saa elendigt og forpjusket Indtryk, 

 at Hr. Rooyen troede, den var død af Alderdom. Det var den 

 jo imidlertid ikke, og Hr. Webers Hypotese, at den var død af 

 at spise arsenikforgiftede Græshopper, er vist heller ikke rigtig; 

 i alt Fald ved Hr. Rooyen ikke noget om, at der var sprøjtet 

 paa Græshoppesværmene. Han kendte for øvrigt Fuglens Art 

 og omtalte den baade ved dens hollandske Navn »Ooijevaar« 

 (Hr. Rooyen er Hollandsk talende) og ved dens sydafrikanske: 

 »Sprinkhaanvogel«, saaledes som Boerne kalder den: det er det 

 samme som det engelske »Locust hird«. Græshoppefugl. Han 

 skriver endvidere, at man ikke dræber Storke der paa Egnen; 

 de er absolut fredede. I den sydafrikanske Sommer, fra De- 

 cember og helt hen til Maj, træffes Storkene i Oranje-Fristaten 

 i Flokke paa 50 Stykker og mere, men de yngler ikke og bliver 

 ikke den sydafrikanske Vinter over. — Ringen blev taget af den 

 døde F'ugl og gemt. 



Meldt gennem Fru Weber, Potsdam, og Prof. Dr. Thienemann, 

 Rossitten, af Hr. Hans Weber i Krigsfangelejren ved Pieter 

 Maritzburg, Natal. De senere Meddelelser stammer fra Hr. P. S. 



