140 



Stork vender tilbage til sin gamle Rede. Man har jo tidligere 

 nok formodet det — og jeg tvivler da for Resten heller ikke 

 om, at Storken har Lyst til at gøre det og ogsaa ofte faar gjort 

 det, men hvad man har anført som Bevis: at Storken i Aar 

 bærer sig lige saadan ad som Storken i Fjor, at den sætter sig 

 paa de samme Steder o. s. v., er ikke nok. Fugle af samme Art 

 kan ligne hinanden overordentlig meget, ogsaa i deres Væsen; 

 det er ikke altid, at der er saa megen individuel Forskel, al det 

 er kendeligt for et Menneskeøje. Bl. a. kan de samme Sidde- 

 steder tiltale dem. Jeg har saaledes oftere lagt Mærke til Stære 

 lige uden for mit Vindue; hvis man ikke vidste det bedre, fordi 

 Hannen fra i Fjor (der var mærket) var død, skulde man ab- 

 solut tro, at det er den, der nu er ved Kassen og sætter sig paa 

 samme Maade paa de Steder, som ogsaa Ringstæren holdt af. 

 Kun hvis Storken har været kendelig, f Eks. ved en Legemsfejl, 

 kan der bevises noget. Der er saaledes fortalt mig om en Stork, 

 som kunde kendes paa, at den havde en Knude paa det ene 

 Ben, og som i 40 Aar vendte tilbage til den samme Rede. Selv 

 om Antallet af Aar er blevet forøget af I-^rindringen, saa er Fug- 

 len sikkert mange Aargange igennem kommet hjem til samme 

 Sted. I ældre Tider, da der ikke var saa mange Bøsser, og 

 navnlig ikke saa mange, der skød løs med dem, var det ogsaa 

 nemmere for Storkene at slippe hen til Vinterkvarteret og bort 

 fra det igen, end det er nu. 



NOGLE RESULTATER AF STORKEMÆRKNINGEN. 



1. TIDSPUNKTET FOR AFREJSEN FRA DANMARK. 



I den første Trediedel af August Maaned begynder de unge 

 Storke i Almindelighed at forsvinde herfra^; ofte ses de gamle 

 Storke tilbringe et Par Nætter i Nærheden af Reden (f. Eks. paa 

 en Skorsten) efter den Tid, da de unge sidst har vist sig der. 

 Den rappeste af Ringstorkene er 11, der allerede 8. August var 

 naaet midt ned i Europa. Det er de tidligst udviklede Kuld, 

 der først rejser; senere følger de, der er kommet frem af sildi- 

 gere lagte Æg. Endog saa langt fremme i Tiden som 21. Sept. 

 var 12 ikke kommet igennem Østerrig; maaske har den imid- 

 lertid været nødt til at blive tilbage, fordi den var saaret. Den 



' Det kan hænde, at en enkelt (der maa.ske er svagelig), bliver tilbage og 

 tilbringer Vinteren i det fri ; men det er sjældent. 



