153 



kan det i alt Pald ikke være, at Storken tager Harekillinger; 

 jeg har endnu aldrig, skønt jeg dog har set en hel Del Storke- 

 gylp igennem, fundet hverken Hareknogler eller Harehaar i dem ^ 



Mangen Gang er en Stork blevet skudt, fordi Manden med 

 Bøssen længtes efler at faa »Ild« i den, og han vilde prøve, om 

 han kunde ramme det gode Maal, der tilbød sig, hvad enten 

 Storken kom flyvende (se 10 og 36), eller den stod slille (9 og 

 13). Mulig bliver den dræbt af Nysgerrighed; Skytten vil se, 

 hvordan saadan en Fugl ser ud, naar man har den i Haanden 

 (14). Jagtloven bryder man sig ikke om i saadan et Øjeblik, i 

 Fald man da er alene. 



Det opgives (37), at Muhamedanere ikke gør Storkene For- 

 træd, naar disse udholdende Flyvere først er naaet frem til dem, 

 men der bor ogsaa andre Religionsbekendere i muhamedanske 

 Lande, og jeg har læst, hvordan Masser af saadanne unge Men- 

 nesker løber om med en Bøsse dér (ligesom her) og skyder efter 

 hvcrl et levende Dyr, der kommer dem nær-. 



Ligeledes meddeles det (se f. Eks. 20, 26, 27 og 33), at den 

 indfødte Befolkning i Sydafrika ikke efterstræber Storkene; de 

 fleste Steder er disse Græshoppeædere ligefrem fredede ved Lov 

 (se Kolbes Beretning S. 145), men selv om de ikke er det, gør 

 man dem ikke Fortræd, fordi de anses for nyttige (27, 33), eller 

 fordi deres Kød ikke er velsmagende (27). 



Storkene er jo Fugle, der bl. a. j)aa Grund af det meget hvide 

 i deres Dragt let ses i Landskabet, hvad enten de kommer 



^ I Halfdan Langes »Fngleliv i Ribes Omegn« 1919 fortælles der S. 59: 

 ». . . og ligeledes er det blevet mig fortalt fra sikker Side, at en Ting, som 

 saas rullende ned af Taget, viste sig at være en Hareunge, der, efter at have 

 sundet sig lidt, tog til Benene og pilede af over Markerne.« — Jeg tror, at 

 Langes Meddeler har set fejl. I alt Fald har jeg i mere end 10 Aar haft Lej- 

 lighed til at gore Iagttagelser ved en Storkerede i faa Meters Afstand, men 

 aldrig set. at Ungerne er fodret med andet, end hvad de gamle hulkede op 

 til dem. Og en Hareunge, som har været klemt, samt rystet og dasket mod 

 Jorden, til den ikke henger har rørt sig, og som derefter er blevet slugt, er 

 der næppe saa meget Liv i, selv efter kun nogle Minutters F'orlob, at den 

 kan tage synderlig til Benene, end sige >pile af«. 



- Se f. Eks. hvad den danske Missionær E. Prip fra Damaskus udtaler 

 og Prof. Thienemaiin offentliggor i Zool. Jahrh. Supplement XII, 1910, S. 672 : 

 ». . . jeg ved, at der her i Landet daglig — jeg siger det med Sorg — bliver 

 fanget og skudt i Tusindvis af Fugle, store og smaa . . .« 



