DEN VESTNORSKE SKÆRPIBER 



(ANTHUS PETROSUS SCHIØLERI SUBSP. NOV.). 



AF 



A. CHRISTIANI. 



Af de nordeuropæiske Skærpibere har man betragtet den bri- 

 tiske Form Anthus petrosus petrosus (Mont.) = Anthus obscurus 

 (Lath.) som Hovedformen, og som raceforskellige erkendt den 

 paa de danske Kattegatsøer ynglende Anthus petrosus littoralis 

 (Brehm) og den paa Færøerne levende Anthus petrosus klein- 

 schmidti (Hartert). 



Det viser sig nu, at den vestnorske Skærpiber er forskellig 

 fra de ovennævnte Former. 



Medens A. p. petrosus i Vinterdragten har en kraftigt farvet 

 gulbrun Underside, er denne hos A. p. littoralis lysere, og dens 

 gule Farve er uden synderlig Iblanding af brunt. Undersiden 

 hos den britiske Form er ligeledes stærkere plettet end hos 

 Kattegatsformen og forekommer derfor mørkere. 



Yngledragten hos A. p. petrosus er kun forskellig fra Efter- 

 aarsdragten derved, at den er blevet slidt og falmet, hvorved 

 Undersidens Pletter kommer til at staa mørkere paa lysere Bund; 

 en lignende Forandring sker hos A. p. littoralis, som desuden 

 faar en smuk, klar, vinrød Farve paa Bryst og Hals. Intensi- 

 teten af den røde Farve varierer dog hos de enkelte Individer, 

 og formodentlig spiller Alderen her en Rolle. Skærpibere med 

 vinfarvet Bryst er aldrig truffet ynglende i Storbritannien, » 



Den vestnorske Skærpiber er intermediær mellem den briti- 

 ske Form og Kattegatsformen. Undersiden har om Efteraaret 

 og Vinteren en gulbrun Tone, lysere end hos den britiske Form; 

 i Yngletiden bliver Undersidens Grundfarve sølvhvid, og Halsen 

 faar ofte mer eller mindre stærke Spor af rødbrun Farve, dog 

 langt fra saa udpræget som hos A. p. littoralis; hos en større Del 

 af de vestnorske Skærpibere mangler de rødbrune Spor helt. 

 Halsens, Brystets og Sidernes Fletning er hos den vestnorske 

 Form stærkere end hos Kattegatsformen, men gennemgaaende 

 noget svagere end hos den britiske. Den graa Farve af Kile- 

 il* 



