159 



anfqrer, vistnok med Rette, at denne brune Farve hos Engpibere 

 snart tabes. 



Parallelt med Skærpibernes Tendens mod et stærktfarvet, 

 uplettet Brj'^st løber Tendensen mod en ensfarvet skiferblaa Over- 

 side af Hoved og Hals; blandt norske Skærpibere træffes enkelte 

 Eksemplarer, der er naaet ganske vidt i den Retning. Piberne 

 tilhører jo Vipstjertenes Familie, og det maa i denne Forbin- 

 delse bemærkes, at Arterne af Undersl'ægten Budytes som voksne 

 har hele Undersiden stærkt farvet og uplettet, medens Hovedets 

 og Halsens Overside er skiferblaa eller endog sort. 



Hvor jeg i det foran anførte har omtalt Kattegatsformen A. p. 

 littoralis, har jeg nærmest ment Skærpibere fra den vestsvenske 

 Skærgaard. Professor, Dr. L. A. Jågerskiold har vist mig den 

 Velvilje, hvorfor jeg herved bringer min Tak, at lade mig under- 

 søge Goteborgs Museums Materiale af svenske Skærpibere, hvilket 

 helt stammer fra Sveriges Vestkyst; de anførte Maal hidrører fra 

 dette Materiale. Det er vistnok saa, at den typiske Lokalitet for 

 Brehms A. p. littoralis er de danske Kattegatsøer, men Afstanden 

 fra disse til den vestsvenske Skærgaard er saa kort, og Forhol- 

 dene, hvorunder Piberne lever disse Steder, er saa ensartede, at 

 man tør gaa ud fra, at de Skærpibere, der yngler paa de dan- 

 ske Kattegatsøer og i den svenske Skærgaard, er ens. løvrigt er 

 de i Danmark ynglende Skærpibere saa faatallige, at det ikke 

 vil være forsvarligt at skaffe sig et større Antal Eksemplarer 

 af dem. 



En Del af de Skærpibere, som man træffer i Danmark om 

 Efteraaret, Vinteren og paa Foraarstrækket, er meget større end 

 Goteborgs Museums Eksemplarer, og naar disse Pibere om Vaa- 

 ren passerer Danmark, er de udpræget stærkere vinfarvede paa 

 Brystet end A. p. littoralis. Formodentligt er disse Fugle øst- 

 svenske, respektive finske Ynglefugle, hvis Træk gaar over Syd- 

 sverige, Amager, Sydsjælland, Fyen, Syd- og Sønderjylland, Hel- 

 goland til Sydengland og tilbage. Muligvis er det disse Skær- 

 pibere, som Nilsson har kaldet Anthiis rupestris. 



Af Anthiis petrosus schiøleri forbliver en Del i Norge om Vin- 

 teren, men de fleste trækker utvivlsomt over Nordsøen til Skot- 

 land; Danmark besøger de neppe nogensinde. 



SCHIØLERS SKÆRPIBER forekommer almindeligt i Skær- 

 gaarden mellem Florø og Aalesund; skjønt den ikke er selska- 

 belig, kan man dog paa enkelte Holme træffe adskillige, under- 



