167 

 HALENS BETYDNING FOR SEJLADSEN. 



Ved at lægge Mærke til Maagerne, som følger Færgen over 

 Bæltet, vil man se, at disse forstaar at udnytte de Hvirvelvinde, 

 som fremkommer bagved Skibets Overbygning, Master og Takke- 

 lage, at de holder sig paa bestemte Steder og derfra foretager 

 Udflugter, naar der viser sig en »Tjans«. Den af de opretstaaende 

 Dele paa Skibet kløvede Luft er gjort haard og bærende. Her, 

 hvor man nu har Fuglene paa nært Hold, kan man nøje se, 

 hvilken betydelig Faktor Halen spiller, endda Maagerne ingen 

 særlig lang Hale har. Snart samles Styrefjerene, snart spredes 

 de, snart drejes hele Halen. Naar denne foldes sammen, er det 

 for at mindske, naar den spredes, er det for at øge Farten, og 

 naar den drejes, er det lige saa meget for at udnytte en Side- 

 vind som for at styre, thi dette kan Vingerne lige saa godt be- 

 sørge. Den udspilede Hale former sig omvendt tagformig, idet 

 de to midterste og stiveste Styrefjer presses nedefter, medens de 

 ydre Styrefjer er drejet opad, hvilket formodentlig sker derved, 

 at den under Vingerne hvirvlede Luft trykker paa disse. Hvad 

 der sker her, er det samme, som naar en Sejlbaad rettes »bi de 

 Vind«, og dette Tryk, som altsaa øves paa begge Sider af Halen, 

 maa give Fuglen Fremdrift. 



Saa vidunderligt det end synes, at en Fugl kan svæve lange 

 Strækninger uden anden Muskelkraft end den, der skal til for 

 at holde Vingerne spilet, saa maa det dog have sin fysisk- 

 mekaniske Forklaring, thi selv om Fuglens Vægtfylde er mindre 

 end Vægtfylden af Kød og Knogler absolut set, saa maa den 

 være tungere end Luften, ja den vilde slet ikke kunne styre, 

 hvis den ikke var sværere. Hvis der altsaa, efter Lilienthal, 

 eksisterer en Opdrift i Luften fra Jorden, saa vil Komponenten 

 mellem denne Kraftretning og Modvindens netop vise ind under 

 Fuglevingens Forkant paa samme Maade, som Vinden virker 

 paa en i Gang værende Mølles Vinger. 



Jeg vil til Slut anbefale Ornithologer og i Sagen interesserede 

 Konservatorer at veje de Fugle, de faar i Hænde, samt udmaale 

 Flyvearealet, og det vilde da være interessant, naar tilstrække- 

 ligt Materiale var samlet, at se, hvordan Forholdstallet mellem 

 Vægt og Areal staar i Forhold til Fuglens Flyveevne. 



Silkeborg i Maj 1918 og Juni 1920. 



