IX 



Herman- Ottó Budapestről : „Lefíyetek biz- 

 tosítva anVil. hogy egész lelkemmel Veletek 

 ünnepelek, már csak azért a viszonyért is, 

 mely Naumannt és Petényit egybefűzte, de meg 

 azért is, mert hiszen Naumann mindnyájunkat 

 közösen serkentette." 



Herman Ottó ezenkívül mint a M. O. K. 

 főnöke, az intézet nevében remek babérkoszo- 

 riit küldött és melléje Dr. Blasiits-Iioz intézett 

 iratot csatolt, a melyből ezt közöljük : „A 

 Naumann-ünnep alkalmából intézkedés történt 

 az iránt, hogy tiszteleti tagunk, Jakobi von 

 ^^'ANOELIN merseburgi kormány- és erdőtanácsos 

 iir által a nagy kutató sírjára a M. 0. K. 

 nevében babérkoszorú tétessék. Arra kérem 

 Önt. nagyrabecsült Uram. a ki a mi hű és 

 figyelmes tiszteleti tagunk, hogy ez alkalom- 

 Mial legyen szíves a következőket tudomásul 

 venni. " 



..Alikor annak a nemes tudományszaknak, 

 a melyet a nagy Naumann egész életének 

 serény munkájával és mondhatnám szivével 

 és eszével s e mellett tudatosan nemzete 

 nagyságának érdekében teremtett meg, — e 

 szaknak német vezérei kegyelettel jelennek 

 meg e mintaszerű kutatónak s a legjobb em- 

 bernek sírjánál, mi is szivünk mélyén érez- 

 zük a megindulást. Mi is tisztelettel és kegye- 

 letes megemlékezéssel adózunk a nagy búvár 

 emlékének, a kihez nemcsak a tudomány, hanem 

 az érzelem is kapcsolt." 



„A muIt századbeli nagy ornithologusok 

 cohorsának sf)raibaii benső kötelékkel fűzve 

 áll a mi Petényi Salamon J.ánosunk is, Naumann 

 kísérője 1835-iki magyarországi tauulmáuy- 

 lítjáu. Innen ered a mi mélyebb tiszteletünk 

 és kegyeletünk. A tiszteletet kiterjesztjük 

 azokra a férfiakra is, a kik a tudomány hasz- 

 nára és boldogulására a legnagyobb odaadás- 

 sal teremtették meg az „Új Naumannt", magas- 

 fokii kötelességérzetükuek ezt a fényes bizo- 

 nyítékát." 



Newton Am'-réu tanár a „Nature" folyóirat 

 lapjain hosszabb czikkben méltatja az al- 

 kalmat. 



Adjuk e kitűnő tömörséggel írott czikket 

 kiválóságáért : de külön azért is. mert világot 



Aquila Xll. 



Otto Herman — Budapest : „Dass ich aber 

 mit ganzer Seele mitfeiern werde, dessen 

 könnt Ihr gewiss sein, schou des Verhält- 

 nisses wegen, in welchem Naumann zu Pe- 

 tényi stand, aber auch deswegen, weil wir ja 

 Alle von Naumann angeregt wurden." 



Otto Herman übersandte ausserdem als Chef 

 der „Ungarischen Ornithologischeu Centrale" 

 im Namen derselben einen prachtvollen Lor- 

 beerkranz und fügte dieser Sendung ein 

 Schriftstück bei, aus welchem Folgendes mit- 

 getheilt wii'd : „Anlässlich der Naumann- 

 Feier wurde Verfügung getroffen, dass durch 

 unser Ehrenmitglied Herrn Forst- und Regie- 

 rungsrath Jacobi v. Wangelin — Merseburg, 

 auf das Grab des grossen Forschers im Na- 

 men der „Ungarischen Ornithologischeu Cen- 

 trale" ein Lorbeerkranz niedergelegt werden 

 möge. — Sie, hochverehrter Herr, der Sie 

 unser treues und aufmerksames Ehrenmit- 

 glied sind, bitte ich, aus diesem Anlasse Fol- 

 gendes zur Kenntniss nehmen zu wollen. 



Indem die deutscheu Spitzen des edlen Wis- 

 senszweiges, welchen der grosse Naumann 

 mit emsiger Arbeit seines ganzen Lebens, 

 man kann sagen mit Herz und Verstand, 

 dabei bewuss't für die Grösse seines Volkes 

 schuf, in Pietät am Grabe dieses musterhaf- 

 ten Forschers und besten Menschen versam- 

 melt sind, fühlen auch wir uns in der Tiefe 

 des Herzens angeregt. Auch wir zollen Ver- 

 ehrung, pietätvolles Gedenken den Manen 

 des grossen Forschers, der uns ja nicht nur 

 als solcher, sondern auch durch Gefühle 

 nahe steht. 



In der Reihe der deutschen Cohorte der 

 grossen Oruithologen des vorigen Jahrhunderts 

 steht als innig Aftilürter auch unser Johann 

 Salamon von Petényi, der Reisegefährte Nau- 

 manu's, als dieser im Jahre 1835 in Ungarn 

 forschte. Dies ist der Grund unserer tieferen 

 Verehrung und Pietät. Die Verehrung über- 

 tragen wir auch auf jene Männer, die zu 

 Nutzen und Frommen der Wissenschaft mit 

 grösster Hingebung den „Neuen Naumann" 

 zustande brachten, als glänzenden Beweis 

 ihres hohen Pflichtgefühls." 



Prof. Alfred Newton weist auf die Feier 

 in tier Zeitschrift ..Nature" in einem länge- 

 ren Artikel hin. 



Wir geben hier diese lapidar geschriebene, 

 Arbeit, weil sie ausgezeichnet ist und auch 



n 



