xxn 



boiiycilitasura kósztottek. E kiiriilniriiy folytihi 

 iilliittaiii el iiia^ani is a kiscrlettől, li(ii;y aján- 

 latot tegyek a inegvitatásra, a mely a „Recensió 

 eritica" végén foglaltatik s a vonulási meg- 

 figyelések egységes s/A'rvezését czélozza. Ez 

 ))izonyára nemzetközileg szabályzandó feladat 

 volna, valamint a subspecies és a hármas 

 nomenklatura ügye is, a mely nem csak ornitho- 

 logiai.ile a legmélyebbre vágón biológiai érdekű, 

 tehát az egyetemes zoologia problémája s 

 tulajdonképpen egy külön kongresszust igé- 

 nyelne. 



Június 15-ike a Tringbe vezető kirándulás- 

 nak volt szánva, melyet a kongresszus Hon. 

 Rothschild Walter bőkezűségének köszönhetett. 

 A múzeum s a park a zoológus szemében 

 ideális ; a terenmek — a tringi Victoria Hall 

 — a melyben Rothschild előadását tartotta, 

 mind a négy fala csaknem el volt borítva 

 zoológiai kincsekkel és műtermékekkel, Lodge, 

 Thorburn és Kedlemanns mesteri kezéből eredő 

 képekkel, melyek már kihalt — vagy kiölt — 

 és kihalóban levő madarakra vonatkoznak s a 

 melyelíTŐl Rothschild épp oly vonzóan mint hat- 

 hatósan szólt, hogy a még ki nem gyilkolt fajok 

 védelmét ajánlja. A múzeum úgy jellemezhető, 

 hogy minden megvan benne, a mit intézetek 

 és gyűjtők megfizetni nem tudnak. S e mellett 

 a rend is mintaszerű. 



A kongresszus Tringben a képzelhető leg- 

 fényesebb vendégszeretetben részesült. 



A megelőző napon a kongresszus elnökének, 

 Sharpé M. B.-nek megjiivása egyesitette a 

 tagokat a Natural History Museumban tartott 

 „conversatione"-ra. A középpont a nagy elő- 

 csarnok volt, a hol Darwin, Huxley és Owen 

 szobrai alatt és csodálatos biológiai cso})ortok 

 közepette jelentek meg és társalogtak az 

 összes művelt államok ornithologusai hölgyeik- 

 kel együtt. Shari'e, a kiről neliéz volna el- 

 dönteni, hogy mint ornithologus vagy mint 

 szeretetreméltó férfi nagyobb-e, egész család- 

 jával együtt a centrum centruma volt. 



Nem egy koutinenslakóra nézve, a ki a 



(iission aufgelegt war. Die Sitzungen, Vor- 

 träge und andere Veranstaltungen drängten 

 in dem kurzen Zeitraum zur schnellen Ab- 

 wickelung des Programmes. Dieser Umstand 

 bewog auch mich, vom Versuche abzustehen, 

 den Antrag zur Discussion zu bringen, der 

 am Schlüsse der „Recensio critica" enthalten 

 ist und eine einheitliche Organisation der 

 Zugsbeol)achtungen bezweckt. Das wäre ge- 

 wiss eine international zu regelnde Aufgabe, 

 sowie auch jene der Subspecies und trinären 

 Nomenclatur, welche ja nicht nur von orni- 

 thologischem, sondern von tiefstem biologi- 

 schen Interesse, daher ein Problem der ge- 

 sammten Zoologie ist und eigentlich einen 

 Congress für sich beansprucht. 



Der 15. Juni war dem Ausfluge nach Tring 

 gewidmet, welchen der Congress der Muni- 



fizenz des Honourable Walter Rothschild zu 



t 



danken hatte. Das Museum, der Park sind 

 für den Zoologen ideal ; der Saal der Victoria 

 Hall von Tring, wo Hon. Rothschild seinen 

 Vortrag hielt, war an allen vier Wänden 

 förmlich eingefasst mit zoologischen Schätzen 

 und Kunstwerken, letztere Bilder von der 

 Meisterhand LoDriE's. Thorburn's und Keülr- 

 m.ujn's, welche die schon ausgestorbenen — auch 

 ausgemordeten — und im Verschwinden be- 

 griffenen Vögel betrafen, über welche Hon. 

 Rothschild ebenso anziehend wie eindringlich 

 sprach, um den Schutz der noch nicht ganz 

 ausgemordeten zu b(\antragen. Das Museum 

 kann so cliarakterisirt Averdon, dass es Alles 

 enthält, was Institute; und Sammler nicht er- 

 schwingen können. Dabei ist die Ordnung 

 musterhaft. 



Der Congress genoss in Tring die denkbar 

 glänzendste Gastfreundschaft. 



Einen Tag vorher vereinigte die Einladung 

 des Präsidenten des Congresses M. B. Sharpé 

 die Mitglieder zu einer ,, Conversazione" im 

 Natural History Museum. Das Centrum war 

 die grosse Vorhalle, wo zu Füssen der Bild- 

 säulen von Darwin, Huxley und Owen und 

 zwischen wundervollen biologisciien Gruppen 

 die Ornithologeu aller Herren Länder mit ihren 

 Damen erscliienen und conversirten. Sharpé, 

 von dem es schwer zu bestimmen, ob er als 

 Ornithologe oder als liebenswürdiger Mensch 

 grösser ist, war mit ganzer Familie das 

 Centrum des Ceiitnims. 



Für manchen (kontinentalen, der in Museen 



