XXX 



varjúról szóló vita folyaináii felmerült,* hogy 

 t. i. : szervezeténél fogva első sorban rovar-, 

 illetve húsevő vagy növényevő-e a C. fnigile- 

 1ÏUS, EöRio DR. néhány vetési varjút tiszta niag- 

 tá])lálékra fogott. A niarlarak ez élelem mellett 

 három híinap alatt annyira lesoványodtak és el- 

 gyengültek, hogy biztosan belepusztulnak, ha 

 a kísérletet félbe nem szakítják. E varjúfaj 

 tehát iieni lehet elsősorban növényevő, mert 

 liiszen az állati táplálékot huzamosan nem is 

 nélkülözheti.** 



A kísérleti telepen kis téglaépület áll, mely 

 dolgozószobára és két téli volierre oszlik s 

 három oldalról összesen öt. sodi-onyhálóból 

 készült nyári volier veszi körül. Ez utóbbiak- 

 nak teteje is sodronyháló ; fény n félékkel, gyü- 

 mölcs- és egyéb lomblevelű fával vannak be- 

 ültetve. Van ott mesterséges mocsárrészlet, 

 körülfolyó vízcsatorna s egy vizmedencze is. 

 Az épület belsejében tisztára sodronyból és 

 bádogból készült kalitkák is vannak. Ezek 

 feneke több külön kihúzhati) bádogtiókból áll, 

 melyek érintkezési vonalai mentén bádogere- 

 szek haladnak, hogy az esetleg elszórt táp- 

 lálékb()I és az ürülékből mi se veszszen el. 



Az etetési kísérlet kezdetben arra irányult : 

 mennyi a rovarevö madarak (fü lem ülef élek, 

 rigók, seregélyek, czinegefélék stb.) napi táp- 



■ Aquila VIK. 1901 ; Ornithol. Monatsschrift XXVII, 

 1902 Nr. 5/6. 



*• A mit ez a kísérlet csak következtetés útján 

 cngetl sejtetni, azt a M. 0. Központnak a vad madá- 

 ron annak helyi és időszaki viszonyai keretében vég- 

 zett közvetlen megfigyelései gyakorlati alapon is iga- 

 zolják. Intézetünk kérdőív-anyaga s Torontálban két 

 himapon- át folytatott megfigyeléseim ugyanis azt 

 eredményezték, hogy e madár első sorban rovar, illetve 

 húsevő s a növényi anyagokat csak oly arányban 

 szedi, a mily arányban fogy az állati táplálék. S ez 

 nemcsak a téli, de a nyári évszakra nézve is áll, 

 niiiitliogy a réteket kiégető tartós szárazság sokszor 

 rendkívül megt'ogyasztja a varjú rovartáplálékát, esős 

 napokon pedig elbúvik a rovar s az egér is, a varjú 

 tehát ilyenkor is növényi eledelre szorul. Cs. T. 



Dr. Körig einige Saatkrähen mit reiner Kör- 

 nerkost, um die zwischen ihm und Josrf 

 .i.\BLONowszKY aufgctauchte Frage,* ob näm- 

 lich die Saatkrähe ihrer Constitution nach in 

 erster Linie Insekten-, resp. Fleisch- oder 

 Könierfresser sei, zu lösen. Die Vögel mager- 

 ten innerhalb dreier Monate derartig al) und 

 wurden so schwach, dass sie unbedingt zu- 

 grunde gegangen wären, wenn der Versuch 

 nicht eingestellt worden wäre. Diese Krähen- 

 art kann daher nicht hauptsächlich Pflanzen- 

 fresser sein, da dieselbe die Fleischkost län- 

 gere Zeit hindurch nicht entbehren kann.** 



Die Versuchsstelle besteht aus einem klei- 

 nen Gebäude, welches sich in ein Arbeits- 

 zimmer und zwei Wintervolieren theilt und 

 von drei Seiten insgesammt von fünf aus 

 Drahtnetz bestehenden Sominervdlièren um- 

 geben ist. Auch die Decke der letzteren be- 

 steht aus Drahtnetz ; dieselben sind mit 

 Nadelholz-, Obst und anderen Laubbäumen 

 bepflanzt. Es ist dort auch eine künstliche 

 ]\Ioorpartie mit umfliessenden Wassergraben 

 und auch eiu Wasserbecken. Im Iiiiu'ren des 

 Gebäudes gibt es auch ganz aus Drahtnetz 

 und Blech hergestellte Käfige. Der Boden 

 derselben besteht aus mehreren Schubladen, 

 welche alle gesondert herausgezogen werden 

 können ; entlang den Berührungslinien der- 

 selben sind Blechdächer angebracht, damit 

 von der eventuell zerstreuten Nahrung uiul 

 von den Excrementen nichts verloren gehe. 



Die Fütterungsversuche hatten im Anfange 

 den Zweck, den Ta(/eshedurf der insecten- 

 fressenden Vögel (Nachtigallenarten, Drosseln, 



» Aquila Vili. 1901. Ornith. Monatsschrift XXVII. 

 1902. Nr. 516. 



•' Was dieser Versuch nur als Folge erscheinen 

 lässt, beweisen auch die praktischen Untersuchungen 

 der U. 0. C, welche au dem freilebenden Vogel im 

 Rahmen der Jahreszeiten direkt geführt wurden. Das 

 Fragebogenmateriale unseres Instituts, dann meine 

 eigenen während zwei Monaten im Comitate Toron, 

 tál gesammelten Beobachtungen ergaben, dass die 

 Saatkrähe in erster Linie Insekten-, resp. Fleisch- 

 fresser ist, welche Pflanzenkost nur in dem Verhält- 

 nisse annimmt, in welchem die animalische Nahrung 

 schwindet. Und dies besteht nicht nur für die Win- 

 terszeit, sondern anch für den Sommer, da die an- 

 dauernde Dürre, welche die Wiesen ausbrennt, die 

 Insectennahrung der Saatkrähe oft sehr stark ver- 

 mindert ; bei Kegeuwetter verkriechen sich die In- 

 secten, ebenso auch die Mäuse, und wird deshalb 

 die Krähe auf die l'Hanzenkost angewiesen. 



