XXXI 



lálélisznksaí/lcti' száras anyaghan ? Kiindulási 

 alapul az úgynevezett niesterséijes füleniüle- 

 eledel (lisztfére.n', han.i;yal)áb, tojásos morzsa 

 stb.) szol,a,ált. 



A madár élüsiilyábi'il s az elköltött napi 

 táplálék mennyiségiéből kiszámította Körig dr., 

 hoji'y az eg:yes fajok élősúlyuk hány százalé- 

 kát igénylik naponta szárazanyagban. Ezt az 

 adatot azután egybeveti az illető faj gyomor- 

 tartalmából megállapitott természetes táplálé- 

 kának száraz anyagával. Jgy keresi a vad 

 nutdár évi átlagos fogyasztásának s ennek 

 ré\én bizonyos irányokban kifejtett szerepé- 

 nek mértékét. Ezeket a javarészben a téli hó- 

 napokban folytatott kísérleteket nyomon kö- 

 vette a meleg évszakban egyes rovarevő 

 madaraknak (czinegék, csuszkák és kii'álykák) 

 természetes táplálékkal való próbaetetése. Hogy 

 a szabad természetet minél inkább niegköze- 

 lithessék, rovarok álczáival megrakott élőfács- 

 kákat, friss gályákat helyeztek a volierbe, 

 miután az álczák számát és szárazanyagra 

 számított súlyát is a lehető pontossággal meg- 

 állajiították. Lejikepeték leniért mennyiségét 

 szórták mézgával kikent fakéregrepedésekbe, 

 természetes hernyófészkeket , lepkebábokat, 

 eleven lepkéket stb. adtak a kísérleti mada- 

 raknak. 



Mindennek az volt a czélja, hogy megtud- 

 ják, miként viselkednek a czinegék, király- 

 kák, csuszkák stb. bizonyos káros rovarokkal 

 szemben, mely fajokat fogyasztják legörömes- 

 tcljb s napíinta miből mennyit; képesek-e bi- 

 /,<inyi)s faj'dkkal szemben hathatósan fellépni V 



Ezidén magevő énekesekkel, jiinty- és sár- 

 mányfélékkel is folynak kísérletek. A főkér- 

 d(''s(ík ezi'k : mi az átlagos napi fogyasztásuk, 

 mily magvakat kedvelnek leginkább, melyek- 

 hez nem nyúlnak szükségből sem, közremű- 

 ködnek-e egyes növények, kivált gyonifélék 

 terjesztésében oly módon, hogy az elköltött 

 magvakat részben csiraképes állapotban ad- 

 ják ki? 



Staare, Meisen u. s. w.) an Trocìcensubstans 

 :-ti ÌK'sfìmmcn. Als Ausgangspunkt dionte das 

 sogenannte künstliche NacJitigallenfutter (Mehl- 

 wurm, Ameisenpuppe, Eierbrot u. s. w.). 



Aus dem Gewichte des Vogels und aus der 

 verbrauchten täglichen Nahrungsmenge be- 

 rechnete Dr. Rörict, wie viel Procente seines 

 Eigengewichtes der Vogel täglich an Trocken- 

 substanz bedarf. Dieses Resultat wird dann 

 mit der im Mageninhalte der betreflenden 

 Art gefundenen, also natürlichen Trocken- 

 substanz verglichen. Auf diese Weise sucht 

 er den mittleren Jahresverbrauch des frei- 

 lebenden Vogels und auf Grund dieses dessen 

 in gewissen Richtungen geleistete Arbeit zu 

 ermitteln. Diesen vorwiegend im Winter durch- 

 geführten Versuchen folgten dann in der 

 wärmeren Jahreszeit die Probefütterungen 

 einiger insectenfressenden Vögel (Meisen, 

 Kleiber und Goldhähnchen) mit der natür- 

 lichen Nahrung. Um die natürlichen Verhält- 

 nisse je mehr zu erreichen, wurden mit In- 

 sectenlarven befallene Bäumchen und frische 

 Zweige in die Volière gestellt, nachdem die 

 Anzahl der Larven und deren in Trockensub- 

 stanz umgerechnetes Gewicht zuvor noch auf 

 das Genaueste bestimmt wurde. Es wurden 

 abgewogene Mengen von Schmetterlingseiern 

 in die mit Klebstoffen eingestrichenen Rin- 

 denrisse gestreut und wurden diese, sowie 

 natürliche Raupennester, Schmetterlingspup- 

 pen, lebende Schmetterlinge u. s. w. den 

 Versuchsvögeln dargereicht. 



All dies besass den Zweck, zu bestimmen, 

 wie sich Meisen, Goldhähnchen, Kleiber u. s. w. 

 gewissen schädlichen Insecten gegenüber ver- 

 halten, welche Sachen von denselben am 

 liebsten angenonnnen werden, wie gross der 

 Tagesbedarf ist, und ob dieselben infolge- 

 dessen gewissen Arten gegenüber mit Erfolg 

 auftreten können? 



Heuer werden auch mit Körnerfressern, mit 

 Finken und Ammerarten Versuche angestellt. 

 Die Hauptfragen sind : was ist der mittlere 

 Tagesbedarf, welche Sämereien sind ihnen 

 am liebsten, welche verschmähen sie selbst 

 im Nothfalle ; ob dieselben bei der Verbrei- 

 tung einzelner Pflanzenarten, namentlich der 

 Unkräuter mitwirken, u. iw. auf die A\'eise, 

 dass sie die zu sich genommenen Körner in 

 theilweise noch keimfähigem Zustande ex- 

 crementiren ? 



