m 



ne lelkesítsék követésre a jövő nemze- 

 déket ? 



E szerény, odaadó és becsületes fér- 

 fiak emlékének az ápolása kétszeresen 

 fontos olyan időben, a mikor még a 

 madártan terén is olyan nemzedék kezd 

 fejlődni, a melynek egyik-másik tagja 

 a minden időben legerősebben eltiltandó 

 utakon keresi az érvényesülését. 



Most pedig átadom a szót Tschusinak. 



„HERMAN OTTÓ Úrnak 



a „Magyar Ornithologiai Kuzpcnii" főnőkének 



BUDAPESTEN. 



Kedves Ixirálom ! 

 A Icgnagyobl) érdeklődéssel olvastam 

 Prtényi „Madártani Töredékeit", s ezek 

 kiváló földolgozója, Csörgey T. úr mellett 

 első sorban is Téged köszöntelek, a ki 

 szívós tevékenységeddel új életre keltetted 

 az „eltemetett levelek"-nek legalább egy 

 részét s egyesitetted azokat egy munká- 

 ban, a mely meg\nlágitja Petényi jelentő- 

 ségét a nmdártan terén. Szívós kitartásod 

 igazságot szolgáltatott a halottnak, irodalmi 

 endéket állítottál Petényinek nnnt ornitho- 

 logusnak, megmutattad, hogy ki és milyen 

 volt ő, hogyan kutatott, miként és mit 

 figyelt, s rámutattál arra a veszteségre, a 

 mely a tudományt a többi kézírat elpusz- 

 tulásával érte. 



Más oldalon támadható félreértések ki- 

 keriilése végett kiemelem azt, hogy Petényi 

 érdemeit nem a jelenlegi mértékkel mérem, 

 iianciii avval, a mely érvényes arra az 

 időre, a melyben élt. Petényi kiválót alko- 

 tott a liiologia terén, úgy hogy joggal és 

 méltán érdemli meg a „magyar Naumann" 

 nevet. 



Mint kiváh'i «írnithologus kortársai részéről 

 ugyan teljes elismerésben részesült ; de 

 otthon, saját hazáját)an nem tudta azt meg- 



aiif die folgenden Generationen nicht 

 nacheifernd wirken V 



Die Pflege des Andenkens an diese 

 bescheidenen, hingebungsvollen, ehrlichen 

 Männer ist doppelt wichtig in einer Zeit, 

 wo auch auf dem Gebiete der Ornitho- 

 logie eine Generation nachzudrängen be- 

 ginnt, deren manches Glied seine Gel- 

 tung auf Wegen zu finden versucht, die 

 in allen Zeiten zu den verbotenen ge- 

 hören müssen. 



Und nun möge v. Tschusi's Zuschrift 

 fidgen : 



.,.4« den Präsidenten 



der „ Ungarischen Ornähologischcn Centrale" 



Herrn OTTO HERMAN 



ia BUDAPEST. 



Lieber Freund! 

 Mit dem lebhaftesten Interesse habe ich 

 Petényi' s „Ornithologische Fragmente" ge- 

 lesen und beglückwünsche neben dem treff- 

 lichen Bearbeiter derselben HerruT. Csöeqey, 

 vor Allem Dich, dessen zäher Energie es 

 gelungen ist, wenigstens einen Theil der 

 „verwehten Blätter" wieder zu sammeln 

 und zu einem Ganzen zu vereinigen, das 

 die Bedeutung Petényi's als Ornithologe 

 klarlegt. Du Idst mit Deiner zähen Energie 

 dem Andenken des Todten gerecht gewor- 

 den, indem Du dem Ornithologen Petényi 

 ein literarisches Denkmal setztest und zeig- 

 test, was und wie er war, was und wie 

 er geforscht und beobachtet hatte und wie 

 sehr der Verlust der restlichen Manuski-ipte 

 zu beklagen ist. 



Um nicht von anderer Seite missver- 

 standen zu werden, betone ich ausdrück- 

 lich, dass ich Petényi's Verdienste nicht 

 mit dem jetzigen Massstabe messe, son- 

 dern mit jenem, der zu seiner Zeit galt. 

 Petényi hat biologisch Hervorragendes ge- 

 leistet, so dass er mit gutem Rechte 

 den Namen des „Ungarischen Naumann" 

 verdient. 



Zwar die volle Anerkennung seiner her- 

 vorragenden oruithologischeii Zeitgenossen 

 geniessend, blieb ihm doch diese in der 



I* 



