229 



rendes időben, a 13 — ;14-ik megint későbben 

 jelent meg. 1901-ben az 1 — 5 faj a szokottnál 

 későbben, a 6-ik, a szalonka rendes időben, 

 a többi mind korábban jelent meg. 



Még a gólya és a fecske sem jelent meg 

 az ország négy AÍdékén egyaránt minden év- 

 ben a 10 éves átlagnál korábban vagy későbben, 

 így a gólya az Alföldön, a keleti és északi 

 Felföldön 1895-ben a szokottnál későbben, a 

 Dunántúlon pedig korábban jelent meg. A 

 fecske az Alföldön és a Dnnántúlon 1896-ban 

 keveset, a keleti és északi Felföldön nagyon 

 sokat késett ; ellenkezőleg 1903-ban a Dunán- 

 túl mutatja fel a legnagyobb késést. 1900-ban 

 az Alföldön és a Dunántúlon rendes időben, 

 a keleti és északi Felföldön pedig a szokottnál 

 korábban jelent meg a fecske. 



Az V. táblázaton számokban tüntetem fel, 

 hogy a 14 faj mindegyike hány nappal korábban 

 ( — jel), vagy későbben (-i-jel) jelent meg a 

 10 éves átlagnál. Legfeltíínölil) az lS96-ik és 

 1898-ik esztendő ; az előbbiben 2 faj ki- 

 vételével valamennji késett, az utóbbiban, 1 

 fajt kivéve, a többi a szokottnál korábban 

 jött meg. 1894-ben szintén többnyire valamivel 

 korábban, 1903 ban azonban csaknem vala- 

 mennyi jóval későbben érkezett meg a rendes 

 időnél. 



Az átlagos megérkezés napja tehát évről 

 é\Te kisebb-nagyobb mértékben ingadozik a 

 10 éves átlagos nap körül. Ezen ingadozás 

 az V. táblázat szerint általában nagyoljb azon 

 fajoknál, melyeknél a megjelenés átlagos napja 

 márczinsba, mint azoknál, melyeknél áprilisba 

 esik; az elől)bi 7 fajnál ^3^5, az utóbbi 7-nél 

 4 2'2 napot tesz. 



Valamint az átlagos, úgy az absolut ingadozás 

 is nagyobb márcziusban, mint áprilisl)an. A 

 7 első fajnál 13(1, a 7 utóbbinál 8'() nappal 

 egyenlő. 



Mint feltűnőt kell enditenem a gólyát és a 

 fecskét: az elől)binél igen csekély, az utóbl)iitál 

 a szokottnál nagyobb uiind az átlagos, uiind 

 az absolut ingadozás. A gólyánál a legkisebb 

 iugadozás az Alföldön és északi Felföldön, a 

 fecskénél csak az Alföldön tüuik tél. Leginga- 

 dozóbb a gólya átlagos megérkezési na|)ja 

 a Dunántúlon, a fecskéé az északi Felföldön. 



rechten Zeit an. die 8., 9., 10. Art frühzeitig, 

 die 11., 12. zur rechten Zeit, 13., 14. spät. 1901 

 war die Ankunft der Arten 1 — 5 verspätet, 

 der 6. normal, die der übrigen frühzeitig. 



Nicht einmal die Ankunft des Storches und 

 der tìchwalbe weist an allen vier Landes- 

 gegenden in demselben Jahre überall ent- 

 weder ein frühzeitigeres oder ein späteres 

 Datum, als das 10jährige Mittel, auf. Im Jahre 

 1895 kam der Storch in der Tiefebene, im 

 östlichen und nördlichen Hochland verspätet, 

 jenseits der Donau verfrüht an. Die Schwalbe 

 verspätete sich etwas im Jahre 1896 in der 

 Tiefebene und jenseits der Donau, kam aber 

 viel später im Osten und Norden an ; im 

 Jahre 1903 zeigt hingegen das Territorium 

 jenseits der Donau die grösste Verspätung. 

 1900 ist die Ankunft der Schwalbe in der 

 Tiefebene und jenseits der Donau normal, im 

 östlichen und nördlichen Hochland aber ver- 

 früht. 



Auf Tabelle V wird in Zahlen angegeben, 

 nm wieviele Tage jede der 14 Arten früher 

 ( — Zeichen) oder später (+ Zeichen), als 

 nach dem 10jährigen Mittel, ankam. Am 

 auffallendsten zeigt sich 1896 und 1898; mit 

 Ausnahme von 2 verspäteten 1896 alle Arten, 

 und 1898 kamen alle, mit einer Ausnahme, 

 frühzeitiger an. 1894 kamen fast alle Arten 

 etwas frühzeitiger. 1903 aber sehr verspätet an. 

 Der mittlere Ankunftstag weist also von 

 Jahr zu Jahr grössere oder Ideinere Abwei- 

 chungen vom 10jährigen Mittel auf. Diese 

 Abweichung oder Schwankung gestaltet sich 

 laut Tabelle V grösser bei den Arten, deren 

 mittlerer Aidcunftstag auf den März, als auf 

 den April fällt und beträgt bei den Arten 

 1—7 ± 3-5. bei denen von 8—14 4 2-2 Tage. 

 Wie die mittlere, ist auch die absolute 

 Schwankung im März grösser als im April, 

 und macht bei den ersten 7 Arten 13'6, bei 

 den letzten 7 aber nur 8"6 Tage aus. 



Auffallend ist das Verhalten beim Storch 

 und der Schwalbe : bei dem ist sehr gering, 

 bei dieser sehr stark ebenso die mittlere, als 

 die absolute Schwankung. Ausserdem ist bei 

 dem Storch die Scir.vankuiig am kleinsten in 

 der Tiefebene und im nördlichen Hochland, 

 bei der Schwalbe nur in der Tiefebene. Der 

 mittlere ,\iikunftstag schwankt am meisten bei 

 dem Siorch jenseits der Donau. l)ei der 

 Schwalbe im nördlichen lldcliland. 



