339 



A legkorábbi lelet a május 14-iki, a mikor 

 3 példányt találtam, melyek közül kettő egye- 

 dül volt a fészekben, egy pedig 5 drb nádi- 

 rigó-tojással együtt. A többi nyolcz tojás közül 

 is hat egyedül volt a fészekben, a még hátra- 

 levő kettő pedig egy és két nádirigó tojással 

 volt együtt. A kakuk tehát legtöbbször megelőzi 

 a fészektulajdonost a tojás lerakásában, való- 

 sziuűleg azért, mert akkor még kevésbbé 

 éber az őrködés. 



Enditésre méltónak találtam még azt a meg- 

 figyelésemet, hogy ezen a vidéken kb. 10 év 

 előtt meglehetős gyakori volt a kék kakuk- 

 tojás Ruticilla phoenicura fészkében. Időköz- 

 ben azonban letarolták az erdőt s a mostani 

 fiatalos nem alkalmas a Ruticilla phoenicura 

 fészkelésére, úgy hogy ez a régebben gyakori 

 madár szinte teljesen eltűnt. E mellett azon- 

 ban más madarak fészkeiben sem találtam 

 kék kakuktojást, tehát mint legközelebb esőre 

 aiTa kell következtetnem, hogy a kakuh a 

 specziális dajka iávozámval szintén eltávozott 

 erről a máskülönben neki tökéletesen megfelelő 

 területről. Gebell József. 



Eakukmiiuicry. 



Habár az ember — különösen a laikus — 

 gyakran összetéveszti a kakukot a karvalylyal, 

 illetőleg annak vörös varietását a vércsével, 

 mégis föltehető, hogy az ezen a téren számí- 

 tásba jöhető állatvilág, nevezetesen vele sok- 

 szorosan ériutkezö madártársai szemében ő 

 mégis csak gyenge ártalmatlan teremtés, a 

 melytől a ragadozóhoz való hasonlatosság 

 daczára se félnek, mert hiszen sohasem bántja 

 őket. Ennek a föltevésnek az ellenkezőjét tapasz- 

 taltam 1905 június 25-én. Egy erdőn keresztül 

 menve egyszer csak hallom a fölöttem csapongó 

 néhány füsti fecske ismeretes, ragadozót jelző 

 éles vészhaugját. Lövésre készen tartott fegy- 

 verem elé azonban a várt ragadozó helyett egy 

 kakák került. A fecskék illő távolságból kisér- 

 ték, s mindaddig hallatták éles ijjogásaikat, 

 a mig csak el nem tűnt a kakuk az erdőben. 

 A füsti fecskéket tehát megtévesztette a kakuk 

 ragadozóhoz való hasonlatossága. 



B.utTos Gyula (Iharosberény). 



Der früheste Fund datirt vom 14. Mai, 

 an welchem Tage ich drei Stücke fand, von 

 welchen zwei ganz allein im Neste lagen, 

 während das dritte mit fünf Rohrdrosseleiern 

 zusammen war. Von den weiteren acht Eiern 

 waren sechs ebenfalls allein im Neste, die 

 übrigen zwei aber mit einem, resp. mit zwei 

 Rohrdrosseleiern zusammen. Der Kukuk legt 

 also vor den Pflegeeltern, wahrscheinlich 

 darum, weil dann das Nest noch nicht so 

 sorgfältig bewacht wird. 



Für erwähnenswerth halte ich noch diese 

 meine Beobachtung, dass vor ca 10 Jahren 

 ziemlich häufig blaue Kukukseier in Ruticilla 

 phoenicura - Nestern vorkamen. Inzwischen 

 wurde aber der \\'ald gefällt und infolge- 

 dessen verschwand auch Ruticilla phoenicura, 

 indem der jetzige Jungwald zur Brut dessel- 

 ben ungeeignet ist. Von blauen Kukukseiern 

 fand ich aber in anderen Nestern keine Spur, 

 und muss daher aus diesem Umstände die 

 zunächst liegende Schlussfolgerung ziehen, 

 dass auch der Kukuk dieses ihm ansonsten 

 äusserst zusagende Gebiet verliess, nachdem 

 seine speciellen Pflegeeltern aus demselben 

 verschwunden waren. Jobep Gebell. 



Kukukmimicry. 



Obwohl der Mensch — namentlich der 

 Laie — den Kukuk oft mit dem Sperber 

 verwechselt oder dessen rothe Varietät mit 

 dem Thurmfalken, so kann doch angenom- 

 men werden, dass die diesbezüglich in Betracht 

 kommende Thierwelt, namentlich die vielfach 

 mit ihm zusammen lebende Vogelwelt, in ihm 

 doch mu" das schwache und unschädliche 

 Geschöpf sieht, vor welchem sie sich trotz 

 der Raubvogelähnlichkeit nicht fürchten, da 

 er ihnen ja nie etwas zuleide thut. Das 

 Gegentheil dieser Auffassung beobachtete ich 

 am 25. Juni 1905. Während ich einen Wald 

 durchschritt, gaben einige über mir fliegende 

 Rauchschwalben den bekannten schrillen War- 

 nungsruf, wodurch sie Raubvögel zu melden 

 pflegen. Vor meinem schussfertig gehaltenen 

 Laufe erschien aber statt des erwarteten 

 Raubvogels ein Kukuk. Die Schwalben beglei- 

 teten denselben in respektvoller Ferne und 

 liessen ihren schrillen Warnungsruf so lange 

 hören, bis der Kukuk im Walde verschwand. 

 Die Mauchschwalben wurden daher von der 

 Haubrogelähnlichkeit des Kukuks getäuscht. 



Julius Bartos (Iharosberénv). 

 43* ■ 



