349 



('l(it(ii-(liiliii. Kétségkívül észtiki költözködők 

 voltak. 



Csallóközsomorja (Kunszt Károly). Meg'lehetős 

 sok jött. több mint más években. 



Ungvár (Medreczky István). Alig volt példa 

 rá. Iiogy a baglyok tél idején oly nagy szám- 

 iján jelentek volna meg', mint az idén. A szokat- 

 lan jelenség nagy föltűnést keltett, különösen 

 a gyerekek körében, a kik mindenfelé üldöz- 

 ték. Ornithologiai szempontból a jelenség 

 nemcsak a nagyobb számnál fogva érdekes, 

 de különösen azért, hogy e baglyok, melyek 

 nyilvánvalóan költözködők voltak, s északról 

 kerültek ide, föltűnően vörösek voltak. 



.-1 Dinidntúlrnl a tömeges megjelenésről 

 csak egy jelentésünk van, ez is a Rába völgyé- 

 ből való, tehát a Kis Alföld közvetlen folytatását 

 ké])ező vidékről. 



Molnaszecsud (Molnár Lajos). Habár a macska- 

 bagoly más években se ritka nálunk, mégis 

 az lí)04. év telén oly tömegben mutatkozott, 

 a minőt még sohasem észleltem. Különösen 

 gyakori volt a községben, a csűrökben, pajták- 

 l)an és padlásokon, a hol a gyerekek sokat 

 összefogdostak. f4yakori volt közöttük a vörös 

 varietás is. 



Legtöbbet észleltem január és február 

 iióna|)okban : utóbbinak a végével azonban 

 ritlíulni kezdett, úgy hogy tavasz beálltával 

 annyi volt már, mint máskor. Kétségtelenül 

 északi költözködők voltak. 



A többi idevaló jelentés, úgyszintén a keleti 

 hefjyridékföl szóló jelentések csak a rendes 

 számban való előfordulásról szólnak, hasonló- 

 l<(''P[)en az északi lier/i/ridékröl valók is, kivéve 

 a két legészakibb állomást. 



SzcpesbíHa (ur. Grhisiger Mihály). A múlt 

 ősszel és télen sok Mus sylvaticus tódult 

 kerteinklK! és házainkba, s egész télen át 

 gyakori volt a macskabagoly is. 



Ziiberecz (Kocyán Antal). Ezelőtt meglehetős 

 gyakori volt nálunk ez a bagoly, de mostanában 

 igen megfogyott a számuk -- tá[)lálékhiány 

 következtében — s ritkán kerül elő egy-egy 

 példány. 1905. február havában azonban egész 

 Árva megyében föltűnően gyakori v(dt. Körül- 

 belül L5 drb került a kezembe — 2—3 vörös 

 a többi szürke, líjelipotok és Podbjel falvak- 



ansonsten nicht vorkommen. Es waren unzwei- 

 felhaft nördliche Gäste. 



Csrdlóközsomorja (Karl Kunbzt). Es erschie- 

 nen viele, mehr als in anderen Jahren. 



Ungvár (Stefan v. Medreczky). Es ist bisher 

 kaum ein Fall bekannt, wo diese Eulen im 

 Winter in solch grosser Anzahl erschienen 

 wären als heuer. Die ungewöhnliche Erschei- 

 nung erregte auch grosses Aufsehen, besonders 

 unter der Schuljugend, welche sie allenthalben 

 verfolgte. In ornithologischer Beziehung ist 

 die Erscheinung nicht nur wegen der grösse- 

 ren Anzahl merkwürdig, sondern hauptsächlich 

 auch darum, weil diese Eulen, welche augen- 

 scheinlich von Norden einwanderten, auffallend 

 roth waren. 



Aus dem Hiigdlande jenseits der Donau 

 haben wir nur einen Bericht über massim- 

 haftes Vorkommen und auch dieser entstammt 

 dem Thale der Rába, also der direkten Fort- 

 setzung der kleineu Tiefebene. 



Molnaszecsöd (Ludwio Molnár). Obwohl der 

 Waldkauz bei uns auch in anderen Jahren 

 keine Seltenheit ist, zeigte sich derselbe im 

 Winter l'JÜ4 in solcher Menge, wie ich noch 

 nie beobachten konnte. Besonders häufig war 

 derselbe im' Dorfe an Tennen, in Schupfen 

 und auf Speichern, wo die Jugend sehr viele 

 ergriff. Auch die rothe Varietät war häutig. 

 Die meisten beobachtete icli im Jänner und 

 Feber ; Ende Feber begann sich ihre Zahl 

 zu vermindern, so dass sie bald nur in der 

 gewöhnlichen Zahl hier waren. Es waren 

 jedenfalls Wintergäste. 



Die übrigen Berichte von hier, so wie die- 

 jenigen der östlichen Erhehnng lauten nur von 

 der gewöhnlichen Anzahl, ebenso diejenigen 

 der nördlichen Erhehung mit Ausnahme der 

 beiden nördlichsten Stationen. 



Szepeshela (Db. Michael Greisiger). Im ver- 

 flossenen Winter wurden unsere Gärten und 

 Häuser von Mus sylvaticus überfluthet und 

 war den ganzen Winter hindurch aucii der 

 Waldkauz ziemlich häufig. 



Znberecz (Anton v. Kocy.án). In früheren 

 Jahren war der Waldkauz bei uns ziemlich 

 häufig, jetzt ist ihre Anzahl jedoch stark 

 zurückgegangen — infolge Nahrungsmangels — 

 und ist es eine Seltenheit, ein Exemplar zu 

 tretfeu. Im Feber 1905 war derselbe jedoch 

 in der ganzen Arva aufl'allend häufig. Ich 

 hatte ungefähr 15 Stück in den Händen, 



