350 



bail mc^ a liázakban is láttak többször 1 — 2 

 — szürke — példányt, a melyek föltűnően 

 soványak voltak, ós elpusztultak az éhségtől. 

 Márcziusban már nem láttam őket, lehet hogy 

 visszavonulók voltak. 



E két állomás kivételével az egész mozga- 

 lom az Alföldre konczentrálódik, a hol kétség- 

 kívül telelés czéljából gyülekezett össze ilyen 

 szokatlan mennyiségben. Kár, hogy a legtöbb 

 állomásnál nincs megjelölve a megérkezés idő- 

 pontja, mert lehetetlen a mozgalmat ponto- 

 sabban összehasonlítani az időjárással. Ugyanis 

 nagyon valószínű, hogy ezt a szokatlan moz- 

 galmat a november havában beállott nagy 

 hideg idézte elő. Nálunk pl. az 1904. évi 

 november ha\'i középhőmérséklet TS— 2" -kai 

 alatta marad a 30 éves átlagnak s nevezete- 

 sen a november 14 — 19-iki pentádban volt 

 igen nagy a hideg nemcsak Magyarország- 

 ban, de nevezetesen Svéd- és Oroszország- 

 ban is, de itt valamivel korábban állott be a 

 hőcsökkenés. Overbászou november közepe 

 táján egyszerre nagyoblj számban jelent meg 

 ez a bagoly s az a körülmény, hogy ugyan- 

 ekkor több Archibuteo, Buteo vulgaris, Colym- 

 bus arcticus, Mergus és Fuligula clangula lepte 

 el a vidéket, félreismerhetetlenül az északi 

 költözködés mellett szól. Az alföldi adatok 

 még abban is egyeznek, hogy túlnyomó szám- 

 ban volt a vörös varietás, a miből esetleg 

 arra területre is lehetne következtetni, amelyből 

 ez a mozgalom kiindult. Arra is lehetne gon- 

 dolni, hogy a mi hegyeinkről szorította le a 

 nagy hideg (minimális hőmérséklet Liptó- 

 ú.jvár —21-6" nov. 17-én, Marosvásárhely 

 —14-2'' es Nagyszeben —17-1" nov. 16.), 

 de az ezen a vidéken működő megtigyelőink 

 nem jelentettek ilyen vonulási mozgalmat. 

 Határozott visszavojinlást csak Árvából jelez- 

 nek, de ez alig függ össze a Nagy Alföldön 

 észlelt "mozgalommal, mert egyik helyen a 

 vörös, a másikon a szürke varietás volt túly- 

 súlyban. A Nagy Alföldről szinte észrevétlenül 

 s lassankint tünedeztek el a macskabaglyok. 



2 — 3 rothe und die anderen alle grau. In den 

 Dörfern Bjeli])otok und Podbjel wurden mehr- 

 mals auch in den Häusern 1^ — 2 — graue — 

 Exemplare gefunden, welche auffallend mager 

 waren und den Hungertod starben. Im März 

 sah ich keine mehr, möglich, dass es Kück- 

 zügler waren. 



Mit Ausnahme dieser beiden Stationen, con- 

 centrirte sich also die ganze Bewegung auf 

 die Tiefebene, wo sich die Waldkäuze unzwei- 

 felhaft behufs Überwinterung in solch unge- 

 wöhnlicher Anzahl zusammenfanden. Schade, 

 dass an den meisten Stationen der Zeit|iunkt 

 der Ankunft nicht angegeben ist, indem dadurch 

 eine genauere Vergleichung mit den meteorolo- 

 gischen Faktoren ausgeschlossen ist. Es ist 

 nämlich sehr wahrscheinlich, dass diese Ein- 

 wanderung durch die im November einge- 

 tretene starke Kälte verursacht wurde. In 

 Ungarn nändich war die Mitteltemperatur des 

 November 1904 um 1"5 — 2" C. niederer als 

 das 30jährige Mittel und zeichnete sich beson- 

 ders die 14—19. November-Pentade durch 

 aussergewöhnliche Kälte aus, und zwar nicht 

 nur in Ungarn, sondern auch in Schweden 

 und Russland, doch erreichte die Kälte ihren 

 tiefsten Stand hier etwas früher. In Overbász 

 erschien der ^\'aldkauz beiläutig Jlitte Novem- 

 ber auf einmal in grösserer Anzahl und der 

 Umstand, dass in derselben Zeit auch mehrere 

 Archibuteo, Buteo vulgaris, Colymbus arcticus, 

 Mergus und Fuligula clangula erschienen, 

 weist unzweideutig auf eine Einwanderung 

 aus Norden hin. Die Daten der Tiefebene glei- 

 chen sich auch darin, dass die rothe Varietät an 

 Zahl überwog, woraus man eventuell auch 

 auf das Gebiet schliessen könnte, aus welchem 

 die Waldkäuze stammen. Man könnte auch 

 die Möglichkeit annehmen, dass die strenge 

 Kälte (Minimum in Liptóujvár am 17. Nov. 

 — 2r6* C, in Marosvásárhely und Nag}'- 

 szeben am 16. Nov. — 14-2'C. resp. — 17'1"C.) 

 die Waldkäuze aus unseren Gebirgen in die 

 Ebene trieb, doch erwähnen unsere dortigen 

 Beobachter nichts von einer solchen Bewe- 

 gung. Ein ausgesprochener Rückzug wird nur 

 aus dem Comitate Árva erwähnt, doch dürfte 

 dieser kaum mit der Bewegung in der grossen 

 Tiefebene zusammenhängen, weil an einem 

 Orte die rothe, am anderen die graue Varietät 

 überwog. Aus der grossen Tiefebene zogen sich 

 die Waldkäuze allmählich und unbemerkt zurück. 



