357 



Erre a köriiliiK'nyre már csak azért is rá 

 kellett mutatni, mert az a szintén tetemes és 

 értékes anyag a mit 187G. óta kezdett gyűj- 

 teni a német madártani egyesület ugyancsak 

 feldolgozatlanul jelent meg. a miért is a 

 németországi vonulási viszonyok megismerését 

 semmivel se segítette elő. Holt anyagot képez 

 mindaddig, a míg valaki föl nem dolgozza és 

 ezáltal a tudomány szolgálatába bele nem 

 állítja. Igazán kár, hogy ennyi munka és 

 lelkesedés oly kevés eredménynyel lett meg- 

 jutahnazva. 



Befejezésül szólhatunk még néhány szót az 

 állomásnak fönt jelzett jövőjéről, s mely oly 

 fényes lehetue, a ndlyennek megalkotói nem 

 is sejtették. Megvalósulása oly körülményeken 

 alapul, a melyek javarészben már ma is meg 

 vannak és talán csak a német madártani 

 egyesületnek czéltudatos intézkedései, ener- 

 gikus közbelépése szükségesek hozzá, hogy 

 testet is öltsön. 



Tán még sohasem volt oly kedvező az idő 

 arra, hogy a német tengerparton vagy főleg 

 Eszak-Németországban megfigyelőhálozat léte- 

 süljön mint éj)pen most. Keletről kiindulva az 

 állomás Rossitten, mely a jövőben a központi 

 állomást adná, s a mely már az idén is kibő- 

 vítette meg-figyelő hálózatát. Ezután következ- 

 nek a jiomerdni állomások, a melyekről a 



I stettini madártani egyesület már évek sora 

 óta ad ki Koske F. által összeállitott jelen- 

 téseket. Meckleiiburgban CiiOdius G. lelkész 



t kezdi az intenzívebb munkát, Schleswúj-Hol- 

 steinban pedig Knuth P., majd utána H.\hn A. 



r már egy évtizednél tovább tudtak 25 phytophae- 



' nologiai állomást működésben tartani. Gatke 

 50 éves megfigyeléseit Heh/olandban némi 

 fáradozással még 1)izouyára kilehetne ásni a 

 meglevő kéziratokból, s tán nem volna a czélt 

 tekintve túl nehéz oly embert állítani oda, a 

 ki Gatke művét, habár csak részben is foly- 

 tatni tudná és akarná. Sylt szigetén Hagen- 

 DF.KKLDT M. Ügyel és Jitist szigetén Leege 

 Ottó. Annak idején mozgósítva voltak a vilá- 

 gító tornyok őrei — tán még most is működ- 

 nek, s a német erdészeti személyzet 1885-től 

 1894-ig igazán nagyszabású lelkiismeretes mun- 

 kát végzett. Mennyi erő működik és működött 

 itt már eddig is, többé vagy kevésbbé mél- 

 tatva és elismerve — de mindegyik egymagá- 



Es nuisste nmsomehr auf diesen Umstand 

 hingewiesen werden, als ja auch das eben- 

 falls werthvoUe grosse Materiale, welches die 

 Deutsche Ornithologische Gesellschaft von 

 1876 an sammelte, ebenfalls unbearbeitet publi- 

 zirt wurde, welches dann eben deshalb durch- 

 aus keine Wirkung auf die genauere Klärung 

 der Zugsverhältnisse ausübte. Es ist todtes 

 Materiale, so lange sich nicht Jemand finden 

 wird, der es bearbeiten und dadurch der 

 Wissenschaft dienstlich machen wird. Es ist 

 wirklich schade, dass so viel Arbeit und 

 Begeisterung mit so wenig Erfolg belohnt 

 und gekrönt wurde. 



Zum Schlüsse noch ein Wort über die 

 obenangedeutete Zukunft der Station, welche 

 sich ungeahnt reichlicher entfalten könnte. 

 Die Verwirklichung derselben stützt sich auf 

 zum grössten Theile scheu jetzt bestehende 

 Verhältnisse und bedarf es vielleicht nur 

 eines zielbewussten Vorgehens, einer energi- 

 schen Action seitens der Deutschen Ornitho- 

 logischen Gesellschaft, um es zu erreichen. 



Der Zeitpunkt für die Errichtung eines 

 Beobachtungsnetzes an der deuischen Küste 

 oder hauptsächlich in Norddeutschland war 

 noch nie so günstig als eben jetzt. Im Osten 

 beginnend, finden wir die Grund- und zukünf- 

 tige Centralstation Rossitten, mit heuer schon 

 erweitertem Beobachtungsnetze, es folgen dann 

 die Stationen Pommerns, wo der Ornith. Ver- 

 ein Stettin schon seit Jahren von Herrn F. 

 Koske herausgegebene Beobachtungen anstel- 

 len lässt ; in Mecklenburg beginnt Herr Pastor 

 G. Clodius eine intensive Arbeit, in Schleswig- 

 Holstein konnte P. Knuth, später A. Hahn 



jährlich 



-^r. 



phytophaenologische Stationen 



über ein Decennium lang aufrechterhalten, 

 in Helgoland die classischen SÜjährigen Zugs- 

 beobachtungen G.Ktke's, welche mit einiger 

 Mühe aus den noch vorhandenen Original- 

 Tagebüchern herauszuschälen wären : dabei 

 würde es vielleicht mit Hinsicht auf den Zweck 

 nicht auf unüberwindliclie Hindernisse stossen, 

 einen solchen Mann dorthin zu bringen, der 

 Gatke's \\"erk wenigstens theilweise fortsetzen 

 könnte und würde. Auf Sylt beobachtet Herr 

 Hagendekeldt, und auf Jtiist Herr Otto Leege 

 — seinerzeit waren auch die Leuchtthurm- 

 wächter mobilisirt, sind es vielleicht noch, 

 unti hat das deutsche Forstpersonal in den 

 Jahren 1885 bis 1SU4 eine wirklich gross- 



