m 



Madártani évi jelentés Ponierániából az 

 1903. évre. 



Irta : Koske F. 

 (Zeitschrift f. Urnith. etc. Stettin, 1904, pag. 75, stb.) 



Ez tulajdonképpen jubiláris jelentés volna, 

 mert éppen tiz esztendeje annak, hogy Koske F. 

 1895-ben „akarva nem akarva" ezeknek a 

 később rendszeresen évről-évre megjelenő 

 szerény, de mindig tartalmas jelentéseknek a 

 kiadását magára vállalta. Az állomások száma 

 ugyan évi'ől-évre szaporodott, de a már tiz évvel 

 ezelőtt is hangoztatott óhaj, hogy bár Hátsó- 

 Pomeránia is szolgáltatna legalább egy meg- 

 figyelőt, még ekkoráig mindig nem teljesült. 

 A megfigyelési terület — a mely addig elég 

 jól van megszállva — keleti határa alig-alig 

 lépi túl az Oderát, s Berg-Dieveuowtól kezdve 

 az egész hosszú tengerparti vonalon egyetlen 

 megfigyelő sincs. Reméljük, hogy az Észak- 

 Németországban most általánosan észlelhető 

 mozgalom a megfigyelő hálózatok kibővítésére 

 Hátsó-Pomerániábau is visszhangra talál majd, 

 és lehetővé teszi vonulási viszonyainak a föl- 

 tárását. Thienemann különben tudott már 1904- 

 ben két idevaló állomást is szervezni, — Kol- 

 berg és Natzlaíf — és Koske 1904. évi befeje- 

 zetlen jelentésében megjelent már Köslin is 

 — környékén fekszik Schlosshäntpen, Hintz 

 W. J, sokén klasszikus megfigyelése követ- 

 keztében ,, Eszalc-Ni'metors2ág niadárvonvlásá- 

 nak jelenlegi sarkpontja''.* 



A vonulási adatok közlési módja, az egyes 

 hónapok időbeli sorrendjében nem mondható 

 szerencsésnek. Itt is külön kellene tárgyalni 

 a biológiai és meteorológiai adatokat, a tavaszi 

 és őszi vonulást ugyancsak külön, még pedig 

 a fajok szerint és földolijozra. A sikeres föl- 

 dolgozáshoz szükséges alapot Pomeránia tekin- 

 télyes történeti vonulási anyaga meg tudná 

 adui. Ugyanis HiNTz-nek már emiitett kiválóan 

 becses megfigyelésein kívül itt vannak a 

 stettini madártani egyesület j'elentései 1882 

 óta, elég nagy számú erdészeti phaenologiai 

 megfigyelések 1885-tóI 1894-ig és a világító- 

 tornyokon végzett elég jelentékeny megfigye- 



* Hebman Ottó „Aquila' IV. pag. 230. 



Ornithologisclier Jahresbericht über 

 Pommern für 1903. 



Von F. Koske. 

 (Zeitschrift f. Ornith. etc. Stettin, 1904. p. 75 ff.) 



Es sollte gewissermassen ein Jubiläums- 

 bericht sein, denn es sind gerade zehn Jahre 

 her, dass Herr F. Koske im Jahre 1895 

 „wohl oder übel" die Zusammenstellung 

 dieser, nachher regelmässig von Jahr zu 

 Jahr erscheinenden, zwar schlichten, aber 

 immer gediegenen Berichte übernahm. Die 

 Anzahl der Stationen vermehrte sich zwar 

 von Jahr zu Jahr, aber der vor zehn Jahren 

 geäusserte Wunsch, auch in Hinterpomiiiern 

 wenigstens einen Beobachter zu erhalten, hat 

 sich leider in diesem Berichte noch immer 

 nicht erfüllt. Die Ostgrenze der Beobachtungs- 

 gebietes, welches bis dahin gut besetzt ist, 

 überschreitet die Oder eben nur ein wenig 

 und ist die ganze lange . Küstenlinie von Berg- 

 Dievenow an unbesetzt. Hoffentlich wird die 

 in Norddeutschland jetzt allgemein fühlbare 

 Bewegung zur Ausbreitung der Beobachtungs- 

 netze auch hier Wiederklang finden und auch 

 Hinterpommerns Zugsverhältnisse erscldiessen. 

 Herrn Thienemann ist es übrigens schon gelun- 

 gen, im Jahre 1904 zwei Stationen — Kolberg 

 und Natzlaff — von hier zu verzeichnen und 

 in Herrn Koske's noch unvollständig vorliegen- 

 dem Berichte füi* 1904 ist auch Köslin — in 

 dessen Umgebung Schlosskämpen liegt, „der 

 gegemvärtige Angelpunkt für den Vogelzug 

 in Norddeutschland" ,* durch die classischen 

 langjährigen Beobachtungen von W. J. Hintz 

 — vertreten. 



Die Publicationsweise der Zugsdaten in 

 chronologischer Keiheufolge nach den ein- 

 zelnen Monaten kann nicht als glücklich 

 gewählt bezeichnet werden. Es sollten auch 

 hier die biologischen und meteorologischen 

 Beobachtungen separat Frühjalirs- und Herbst- 

 zug ebenfalls gesondert und in der Reihen- 

 folge der einzelnen Arten bearbeitet publicirt 

 werden. Die zu einer erfolgreichen Bearbei- 

 tung uothweudige Grundlage würde das nicht 

 unbedeutende historische Zugsmateriale Pom- 

 merns ergeben. Ausser den erwähnten unge- 

 mein werthvollen Bectbachtungen von Hintz 

 liegen seit 1882 die guten Berichte des Ornith. 



* Otto Herman in „Aquila' IV. p. 230. 



