318 
A vetési varjù életmodja es gazda- 
sagi jelentösege kishartai gazda- 
sagomban. 
Irta: Hauer Béta. 
Egy térképpel. 
Előszó . 
Az én mélyen tisztelt munkatársam, a Ma- 
gyar Ornithologiai Központ levelező tagja. HAUER 
Bina kishartai földbirtokos, fölszölitäsomra, de 
saját hajlamát is követve, egy teljes esztendőn 
át pontosan, nagy odaadással és kitartással 
tanulmányozta gazdasági területén a vetési 
varjúnak Corvus frugilegus L. visel- 
kedését. 
Erre a tanulmányra a pusztabojári bérlet 
mintegy 
veléssel 
teremtve van: nagyarányú földmi- 
kapcsolatos nagykiterjedésű  állat- 
tenyésztés, ménessel, juhászattal, sertés- és 
baromfi-fiasítással; e mellett a birtok az ország 
egyik gazdaságilag legfontosabb területén, az 
Alföldön, tehát a magyar mezőgazdaság gerin- 
czén fekszik; hozzájárul ehhez még az a nagy 
előnye is, hogy az egész, művelés alatt álló 
nagy területen belül van egy nagy 
varjútelepe. 
A megfigyelő rátermettsége mellett csakis 
ilyen körülmények között lehetett a rendesnél 
mélyebben beletekinteni a madár munkájába. 
vetési 
Haver megfigyeléseiből tisztán kitűnik az. 
hogy a laboratoriumban végzett legjobb meg- 
határozások is, melyek a táplálék minőségére 
és mennyiségére vonatkoznak, többnyire azon- 
ban csak arra, a mit közvetlenül pénzértékre 
lehet átszámítani, szorítkoznak, nagy javításokra 
szorulnak, a melyeket csakis az életmód köz- 
vetlen megfigyelése alapján lehet megejteni. 
Közvetlen tapasztalásból tudjuk azonban azt, 
hogy a gazda hol túl, hol meg nagyonis kevésre 
becsüli a madár munkáját s elutasítólag visel- 
kedik a szakemberrel szemben, s hogy viszont 
ez kevésre becsüli s igénybe nem veszi a csak 
gyakorlatilag képzettek tudását, holott a dolog 
természetéből folyik, hogy mind a kettő egy- 
másra van utalva. 
Haver-nak elvitäzhatatlanul az az érdeme, 
hogy mind a kettő számára megmutatta a helyes 
utat. Tartözkodom az elismeréstől, mert Haver-t 
sokkal jobban ismerem s tudom, hogy az 
eredményben találja az elismerésnek legma- 
gasabb fokát. 
Lillafüred, 1904 szeptember havában. 
Herman Orré. 
peer 
Lebensweise und landwirthschaft- 
liche Bedeutung der Saatkrähe auf 
meinem Landgute bei Kisharta. 
Von Bia von Hauer. 
Mit einer Karte. 
Vorwort. 
Mein sehr geehrter Mitarbeiter Bia von Haver, 
correspondirendes Mitglied der Ungarischen 
Ornithologischen Centrale und Gutsbesitzer auf 
Kis-Harta, hat auf meine Anregung, aber auch 
seiner eigenen Neigung folgend, das Verhalten 
der Saatkrähe — Corvus frugilegus L. — auf 
seinem ökonomischen Gebiete während eines 
ganzen Jahres mit ebenso grosser Hingebung, als 
Ausdauer einem genauen Studium unterworfen. 
Für dieses Studium ist die Pachtung auf 
Puszta-Bojar wie geschaffen: grossangelegter 
Feldbau im Verein mit grossangelegter Vieh- 
zucht, inclusive eines Gestütes und einer Schä- 
ferei; Schweinezucht und Geflügelzucht, dabei 
einen Theil der wichtigsten Landstrecke, der 
Tiefebene bildend, welche der Grundstock der 
Landwirthschaft Ungarns ist, bot das Gut noch 
den eminenten Vortheil, immitten des be- 
bauten Complexes eine grosse Brut-Colonie 
der Saatkrähe zu besitzen. 
Nur diese Verhältnisse. vereint mit der 
glücklichen Veranlagung des Beobachters. 
machten es möglich, einen viel tieferen Ein- 
blick in die Thätigkeit des Vogels zu gewin- 
nen, als wie dieses für gewöhnlich der Fall ist. 
Aus v. Hauers Beobachtung geht es ganz 
klar hervor, dass selbst die besten, in Labo- 
ratorien gemachten Bestimmungen über die 
Nahrung und deren Menge, welche meist nur 
das betreffen, was für den Menschen unmittel- 
bar Geldeswerh hat, einer grossen Correctur 
bedürfen, welche nur unmittelbare Beobach- 
tung des Lebens reichen kann. 
Wir wissen es aber aus unmittelbarer Er- 
fahrung. dass viele Landwirthe den Einfluss 
der Vögel bald über, bald unterschätzen und 
sich gegen den Fachmann ablehnend verhal- 
ten, wogegen der letztere die Hilfe des so- 
genannten „Praktikus“ zu gering nimmt und 
von sich weist, wo doch Beide der Natnr der” 
Sache gemäss aufeinander angewiesen sind. 
Es ist und bleibt das unbestreitbare Ver- 
dienst y. Haver's für Beide den richtigen Weg 
gewiesen zu haben. Ich enthalte mich des Lo- 
bes, weil ich v. Haver viel zu gut kenne und 
weiss, dass er im Erfolge das höchste Mass 
des Lobes erblickt. : 
Lillafüred, im September 1904. 4 
Orro HERMAN. 
“ 
Bin sé 
