308 
dése Torontàlban jórészt a tavaszi tengerin 
vegzett munkajan fordul meg. 
2. A vetési varjú tavaszszal sokkal több 
tengerit ment meg, mint a mennyit őszszel 
elpusztít. A ki félti a vetőmagot, őriztesse 
földjét a tengeri kicsirázásáig, de azután en- 
gedje oda a varjút. 
5. Nagy tömegben pusztítja az egeret, s 
ha nem is bírja annak csapásszámba menő 
időszakos elszaporodását megakadályozni, kor- 
látozásában fontos szerepe van. 
4. Torontálmegyéből e madarat kiirtani már 
azért sem volna tanácsos, mert a megye bel- 
sejében mérföldekre is alig latni olyan bokros 
helyet, melyben rovarevő apróbb madár fész- 
kelhetne. A rovarok, kivált a föld alatt élő 
álczák irtásának munkája tehát kizárólag a 
varjúra háramlik. Ezt pedig csak akkor végez- 
heti hathatósan, ha kellő számban léphet fel. 
5. Éppen ez okból, e madárnak a torontál- 
megyei birtokososztály közóhajának megfelelő 
helyenkénti gyérítését, illetőleg a mainál na- 
gyobb fokú elszaporodásának meggátlását csak 
beható vizsgálatok nyomán tanácsos foganato- 
sítani. Előbb meg kell tudnunk, mekkora az 
az optimális létszám, melyben a varjú a leg- 
több hasznot hajtja s meg kell ismernünk 
természetes szaporodásának mértékét is. 
A jövőre nézve a következők vannak tervben: 
A vetési varjúnak a homokterületek őszi 
és tavaszi vetésein való tüzetes megfigyelése. 
Pestmegyéből (Izsák) ugyanis az a panasz 
érkezett, hogy a heves őszi és tavaszi szelek 
a homokot gyakran elsöprik a friss vetésről 
s az ily módon kitakart vetőmagot oly tömeg- 
ben szedi fel a varjú, hogy a gabona észre- 
vehetőleg gyéren kél. Ha varjú nem járna oda, 
a legközelebbi ellenkező irányú szél megint 
betakarhatná a vetőmagot. 
Az a körülmény, hogy a legközelebbi szom- 
szédságban lévő, de már kötöttebb talajú kis- 
hartai határban ilyen varjúkárt nem tapasztal- 
der Saatkrähe im Comitate Torontál beruht 
hauptsächlich auf derjenigen Arbeit, welche 
sie im Frühjahre auf den Maisfeldern leistet. 
2. Die Saatkrähe rettet im Frühjahre viel 
mehr Mais, als sie im Herbste vernichtet. 
Wer für den Samenmais fürchtet, der lasse 
sein Feld bis zum Aufgehen der Saat hüten, 
dann aber lasse er die Krähe darauf. 
3. Sie vernichtet die Mäuse in Massen, 
und wenn es ihr auch nicht gelingt, deren 
zeitweise, bis zur Landplage gehenden Ver- 
mehrung zu verhindern, so verrichtet sie in 
deren Verminderung dennoch eine wichtige 
Arbeit. 
4. Im Comitate Torontäl wäre die Ausrot- 
tung des Vogels schon darum nicht ange- 
zeigt, weil im Innern des Comitates meilen- 
weit kein solches Gebiische zu treffen ist, wo 
insektenfressende Kleinvögel nisten könnten. 
Die Vernichtung der Insekten, besonders der 
Larven, welche unter der Erde leben, ist 
daher ausschliesslich der Krähe vorbehalten, 
Dieselbe kann aber nur dann wirksam aus- 
geführt werden, wenn sie in der nöthigen 
Anzahl auftreten kann. 
5. Eben deshalb ist es angezeigt eine 
stellenweise Verminderung des Vogels, resp. 
Verhinderung der Vermehrung desselben über 
die jetzige Zahl, wie es in Torontäl allge- 
mein gewünscht wird, erst nach eingehender 
Untersuchung durchzuführen. Man muss zuerst 
eruiren, welcher derjenige optimale Stand ist, 
bei welchem die Krähe den meisten Nutzen 
leistet, auch muss man erst das Maass der 
natürlichen Vermehrung erkennen. 
Für die Zukunft wird Folgendes geplant: 
Eingehende Beobachtung der Saatkrähe 
auf den Frühjahrs- und Herbst-Saaten des 
Sandbodens. Aus dem Pester Comitate Izsäk 
lief nämlich die Klage ein, dass die starken 
Frühjahrs- und Herbst-Winde den Sand oft 
wegfegen und das dadurch aufgedeckte Saat- 
korn von der Krähe in einer solchen Menge 
aufgelesen wird, dass das Getreide merkbar 
schütterer aufgeht. Würde die Saatkrähe das 
nicht thun, so würde der nächste Wind aus 
der entgegengesetzten Richtung die Saat 
wieder zudecken. 
Der Umstand, dass dieser Krähenschaden 
in Kisharta, also in der nächsten Nachbar- 
schaft, zwar schon in mehr gebundenem Bo- 
