360 
A madár pillantasarol. 
Irta: Herman OTTÓ. 
A JABLovowski contra Rörıs-fele* vitairatban. 
mely a vetési varjú täplälkozäsäval, hasznával 
és kárával foglalkozik, van egy hely, mely 
következőképen hangzik : 
„Rörıs dr. idézi egyik munkájában Märcker 
tanárnak egyik dolgozatát, a melyben az a var- 
jak érdekében perbe száll. E dolgozatban ezt 
a részletet olvasom: , Azokon a hosszú hóna- 
pokon át, a mikor a növényi 
védő takarója alatt pihen, a varjú nem árthat 
a mi mezőgazdasági ültetvényeinknek és mégis 
él. A rendkívül éles érzékével már messze 
távolból meglátja az út szélén az egérkét és 
táplálkozik belőle úgy, a hogyan lehet!" Nos, 
Märcker tanárnak, kit én mint a mezőgazdasági 
tudományunknak díszét, nagyon tisztelek, ez- 
úttal nagyon is igaza van. ,,Taplalkozik belőle 
úgy, a hogyan lehet!" Ha Märcker tanár tapasz- 
élet a hó és jég 
talta, hogy a varjú már messziről látja a pocz- 
kot, akkor észre kellett volna vennie azt is, 
hogy a poczok is tudomást vett a varjúról és 
mielőtt a varjúnak csak eszébe jutott volna, 
hogy akár esetlen ugrásaival, akár esetleg 
szárnyra kapva a poczok közelébe férjen: akko- 
rára a fürge poczok már az 5—6. szökölyuk- 
jában van. Zleven poczkot a varjú nem igen 
fog s ha mégis igen, akkor nagy ritkán. Hátam 
mögött van már három nagy egérjárás, a melyet 
Alföldünkön végignéztem; nemcsak úgy egy- 
egy nap, hanem hétszamra; ez idén is láttam 
túladunai egérjárást, de varjút nem láttam, 
hogy élő poczkot fogott volna." 
„A dolog nyitja egyszerűen az, hogy a poczok 
óvatos, fürge, ügyes és már mintegy ösztön- 
szerűleg ismeri a maga ellenségeit, holott a varjú 
hozzá képest mégis ügyetlen, noha Rorie dr. 
különösen dicséri." 
Eddig JABLovowskI; megismerhetjük innen 
mind a három szakembernek a véleményét az 
egérről és a vetési varjúról. 
" Jablonowski I. , A varjak mezőgazdasági jelentő- 
ségéről." , Aguila" VIII. 1901. 245. lap. 
Vom Bliek des Vogels. 
Von Orro HERMAN. 
In der Streitschrift Jasnoyowsk: contra Rörıs,* 
worin über Nahrung, Nutzen und Schaden 
der Saatkrähe abgehandelt wird, findet sich 
eine Stelle, welche wie folgt lautet: 
„Dr. Rörıs zitirt in seiner Arbeit einen 
Aufsatz von Prof. Märcker. In diesem Auf- 
satze lese ich Folgendes: ‚In den langen 
Monaten, wo alles pflanzliche Leben unter 
der schützenden Decke von Schnee und Eis 
ruht, kann die Krähe keiner landwirthschaft- 
lichen Anlage schaden, und sie lebt doch. 
Mit ihren ausserordentlichen scharfen Sinnen 
erkennt sie das Mäuslein am Wegrande schon 
aus weiter Ferne und nährt sich davon, so 
gut es geht.“ Nun, Prof. Märcker, den ich 
als Stolz unserer landwirthschaftlichen Wis- 
senschaft hochehre, hat bei dieser Gelegen- 
heit nur zu sehr Recht. , Sie nährt sich davon, 
so gut es geht!‘ Wenn Prof. Märcker be- 
merkt hat, dass die Krähe schon von der 
Ferne die Feldmaus sieht, so hätte er auch 
das beobachten sollen, dass auch die Feld- 
maus die Krähe sah, und bevor es der 
Krähe eingefallen wäre, dass sie entweder 
mit ihren schwerfälligen Sprüngen, oder mit 
ihren Flügeln der Feldmaus sich nähert: ist 
die flinke Maus schon längst in ihren 5—6 
Zufluchtsloche. Eine lebende Maus wird von 
einer Krähe nicht gefangen, und wenn den- 
noch, so auch nur sehr selten. Ich habe schon 
in unserem Alföld drei arge Mäusejahre er- 
lebt. Ich besah mir die Plage wochenlang. 
Vorigen Winter sah ich die Mäuseinvasion 
im Distriete jenseits der Donau, doch ich 
bemerkte nicht eine Krähe, dass sie eine 
lebendige Feldmaus gefangen hätte.“ 
nur 
a 
„Die Ursache liegt einfach darin, dass die 
Feldmaus vorsichtig, flink, geschickt ist und 
ihre Feinde schon instinktmiissig kennt, die 
Krihe aber im Verhiiltnisse zu ihr ziemlich 
unbeholfen ist, obzwar Dr. Rörıs ihre Ge- 
schicklichkeit besonders lobt.“ 
Soweit Jasnoxowskı, und können wir an 
dieser Stelle die Ansicht über Maus und 
Saatkrähe aller drei Fachmänner kennen 
lernen. 
* Jablonowski J. „Die landwirthschaftliche Be- 
deutung der Krähen“ „Aquila“ VIII. 1901. pag. 245. 
