Det 
milyen éles szemük van egyreszt a ragadozök- 
nak, s hogy másrészt az apró madarak milyen 
jól különböztetik meg a ragadozó speczieszeket 
— — hanyatt-homlok - menekülnek a már jó 
messziről fölismert kaba elől, s rá se hederíte- 
nek a közelükben vadászó kékvércsére. S 
mégis ! a hang nyomán keletkező első impresz- 
szió oly intenziv hatású, hogy madarunk föltét- 
lenül időt nyer, még akkor is, ha a megtévesz- 
tés csak pillanatnyi. 
Ennek a nagy tökéletességre vitt alakosko- 
dásnak a létrejöttét, a , natural selection" elve 
alapján megérthetjük, meg is magyarázhatjuk, 
csakhogy fölmerül egy másik mozzanat is: ez 
a pazar védelem föltétlenül oki összefüggésben 
van a kakuktojások nagy pusztulási számával. 
Önkénytelenül is fölmerül az a gondolat, hogy 
e nagy pusztulási szám arányában részesül oly 
nagy védelemben a végre sok viszontagság után 
tényleg föleseperedett kakukmadár: a tojások 
nagy pusztulási számát a faj fönntartása érdeké- 
ben úgy kell kompenzálni, hogy evvel szemben 
kicsiny az individuumnak pusztulási száma, a 
mit csak erőteljes védelemmel lehet elérni, a 
mint tényleg páratlanul áll ez a tökéletes véde- 
lem a hasonló magas fejlettségű állatok között. 
Könnyű azonban azt mondani: ,úgy kell 
kompenzálni!" Hogyan indíthatja meg a tojá- 
sok nagy pusztulási száma a czélszerű variá- 
cziót? Avagy egyszerűen úgy oldjuk meg a 
kérdést, hogy az adott viszonyok mellett csakis 
egy ennyire tökéletesen védett faj tudott a 
létért való küzdelemben fönnmaradni? Ez a 
megoldás nem kielégítő, mert éppen olyan 
joggal meg is fordíthatjuk a dolgot, azt mond- 
ván: csak egy ennyire védett faj koczkáztat- 
hatja meg azt, hogy utódjának a fölnevelését 
mas madärfajokra bízza — mert az indivi- 
duumok magasfokú védettsége kompenzálja 
a tojások nagy pusztulási számát. Csakhogy 
ennek során is fölmerül egy kérdés, a mely 
ismét zsákutczába visz: tényleg hasznos-e ez 
az életmódváltoztatás, vajjon tényleg ez a nagy- 
fokú védettség inditotta-e meg azt ? Mégis csak 
lehetetlen föltételezni azt, hogy a kakuk védett- 
sége tudatában tért volna el eredeti életmódjától. 
Jelenleg nincsen olyan elmélet avagy elv, 
a mely megadná azt az archimedesi pontot, a 
melylyel a kérdést ki lehetne emelni a jelenleg 
bedenkt, wie scharf einerseits das Auge der 
Kaubvögel ist und wie genau anderseits die 
Kleinvögel die Raubvogelarten unterscheiden 
— über Hals und Kopf flüchten sie vor dem 
schon von Weitem erkannten Baumfalken 
und kümmern sich nicht das Geringste um 
den in ihrer Nähe jagenden Abendfalken. Und 
doch! Die erste Impression, welche die Stimme 
hervorruft, ist von solch intensiver Wirkung, 
dass der Vogel unbedingt noch Zeit gewinnt, 
auch dann noch, wenn sich diejenigen, welche 
er täuschen wollte, nicht irreführen lassen 
würden. 
Die Entstehung dieses zu hoher Vollkom- 
menheit gebrachten Mimiery kann mit Hilfe 
des Selektionsprinzipes verstanden und auch 
erklärt werden, doch ist hier auch ein ande- 
res Moment zu berücksichtigen: dieser aus- 
giebige Schutz muss unbedingt in causalem 
Zusammenhange zu der grossen Vernichtungs- 
ziffer der Kukukseier stehen. Ganz unwill- 
kürlich steigt der Gedanke auf, der 
nach Gefahren endlich erwachsene 
Kukuk im Verhältnisse zu dieser grossen Ver- 
nichtungsziffer der Eier in so hohem Maasse 
geschützt ist: die grosse Vernichtungsziffer 
der Eier muss im Interesse der Erhaltung 
der Art so compensirt werden, dass die 
Vernichtungsziffer der Individuen eine klei- 
nere sei, was nur durch wirksamen Schutz 
erreicht werden kann — wie ja auch diese 
ausgiebige Schutzvorrichtungen des Kukuks 
wirklich einzig dastehen in der gleich hoch 
entwickelten Thierwelt. 
Das „muss so compensirt werden“ ist aber 
leicht zu sagen! Wie kann die grosse Ver- 
nichtungsziffer der Eier den Organismus zu 
zweckmässigen Variationen bewegen ? Oder 
sollte man die Frage einfach so erledigen, 
dass man aussagt, dass sich unter den gege- 
benen Verhältnissen nur eine derart voll- 
kommen geschützte Art erhalten konnte ? 
Diese Lösung der Frage ist jedoch ungenü- 
gend, weil man dieselbe mit ebensolchem 
Rechte auch umgekehrt aufstellen kann, näm- 
lich: nur eine derart geschützte Art konnte 
es wagen, die Erziehung seiner Nachkommen 
anderen Vogelarten zu übertragen, indem die 
hochvollkommenen Schutzvorrichtungen der 
Individuen die grosse Vernichtungsziffer der 
Eier compensiren. Doch gelangen wir auch 
hier zu solchen Fragen, welche in eine Sack- 
dass 
vielen 
