386 
Personalia. 
Dr. Daranyi Ignaez. 
Az Aquila“ X. kötetének megjelenése óta 
Magyarországon olyan politikai fordulat tör- 
tént, melynek következtében dr. DARÁNYI IGwácz 
a földmivelesügyi miniszterium vezetésétől saját 
elhatározásából visszalépett. Állásától az orszá- 
gos mezőgazdaság terén tanusított kitünő szol- 
gálataiért Magyarország koronás királya részé- 
ről és annak a nagy többségnek legteljesebb 
elismerése mellett vált meg, a mely hazánk- 
ban a valódi higgadt közvéleményt képviseli. 
A legritkább elismerés azonban, a mely valaha 
Magyarországon politikusnak jutott, bizonyára 
akkor nyilvánult, mikor a magy. kir. Termé- 
szettudományi Társulat közgyűlésén dr. Da- 
RÁNYI-t egyhangulag tiszteleti tagjává válasz- 
totta és pedig azon bokros érdemeiért, me- 
lyeket mint miniszter a természettudományi 
ismeretek terjesztése körül szerzett. 
Mikor Darinyr évekkel ezelőtt a füldmive- 
lésügyi miniszterium vezetését átvette volt, őt, 
az előkelő jogászt tartózkodással fogadták: 
ennek a tartózkodásnak oka az a kérdés volt: 
ugyan mit akarhat a jogász olyan álláson, a 
mely széles mezőgazdasági képzettséget és 
gyakorlati ismereteket követel? 
Teljességgel nem tudták, hogy a nevezetes 
jogász, ki az ország törvényhozásában igen 
nehéz ügyeknek volt előadója, a maga birto- 
kát személyesen igazgatja és pedig nemcsak 
mint birtokos úr, hanem mint intéző in optima 
forma. Egyetlen élőfa sem döntetett ki, mielőtt 
hogy felette Darinyvi szemlét ne tartott s íté- 
letet ne mondott volna. Ennek a látszólagos 
pedanteriának oka abban gyökerezik: ,csak 
egy pillanatba kerül a téves intézkedés, de az 
elöfänak megerösödesere évtizedek kellenek 
és a ki az erős élőfát meggondolatlanul dönti 
ki, olyan kárt okoz, mely csak sok-sok év 
után tehető jóvá és majdnem sohase az által, 
a ki okozta". 
Darinyı, az ő gazdaságán, a munka veze- 
tésében való ezen közvetlen, személyes rész- 
vétel útján, a legkisebb béressel is személyes 
érintkezésbe jőve, felismerte a , kis emberek" 
helyzetét, gondolkodásmódját. Megismerte azo- 
Dr. Ignatz von Darányi. 
Seit dem Erscheinen des X. Bandes der 
, Aguila" vollzog sich in Ungarn eine politische 
Wandlung, welche zur Folge hatte, dass Dr. 
y. Dardyyr von der Leitung des Ministeriums 
für Agrieultur aus eigenem Antrieb zurücktrat. 
Er schied aus der Stellung unter vollster 
Anerkennung seitens des gekrönten Königs 
von Ungarn für die ausgezeichneten Dienste, 
die er der Landwirthschaft des Landes leistete, 
und unter vollster Anerkennung der grossen 
Mehrheit, welche im Lande die wirkliche, 
gediegene allgemeine Meinung repräsentirt. 
Die seltenste Anerkennung jedoch, die einem 
Politiker in Ungarn je gereicht wurde, ist 
wohl darin enthalten, dass die königl. ungarische 
Naturwissenschaftliche Gesellschaft v. Dardyyi 
in ihrer Generalversammlung einhellig zum 
Ehrenmitgliede gewählt hat, u. zw. wegen 
der grossen Verdienste, die er sich als Minister 
um die Verbreitung naturwissenschaftlicher 
Kenntnisse erworben hat. 
Als v. Darinyvi vor Jahren die Leitung des 
Ministeriums für Ackerbau übernahm, wurde 
er als vornehmer Jurist mit grosser Reserve 
empfangen ; die Ursache dieser Reserve war 
die Frage: denn der Jurist auf 
einem Posten, der grosse landwirthschaftliche 
Bildung und praktische Kenntnisse erfordert ? 
Man wusste eben nicht, dass der namhafte 
Jurist, der in der Gesetzgebung des Landes 
die schwierigsten juristischen Angelegenheiten 
referirte, sein Gut persönlich verwaltete, und 
zwar nicht als Herr, sondern als Verwalter 
in optima forma. Kein einziger Baum wurde 
gefällt, den Darinyi nicht besichtigt und 
beurtheilt hätte. Die Ursache dieser schein- 
baren Pedanterie beruhte darauf: „das eine 
irrige Massregel einen Augenblick kostet, der 
Baum aber zum Erstarken Jahrzehnte braucht, 
und wer den starken Baum unüberlegt fällt, 
verursacht einen Schaden, welcher erst nach 
vielen Jahren gutgemacht werden kann und 
beinahe nie durch den, der ihn verursacht hat“. 
Durch das unmittelbare persönliche Ein- 
ereifen in die Leitung der Arbeiten auf sei- 
nem Gute, kam v. Dariyyı auch mit dem kleins- 
ten beres — Löhner — in persönlichen Ver- 
kehr, und so erkannte er die Lage, die Sinnes- 
was will 
