bildningskraftens Magt til at frembringe de saakaldte 

 magnetiske Phænoraener lod sig ikke benægte. 



Men Indbildningen er dog ikke det eneste Virk- 

 somme; man maa ikke oversee, at der ofte anvendtes 

 Berøringer og langvarige Tryk paa Underlivet og de deri 

 indeholdte Organer, Fremgangsmaader, som ikke kunne 

 være uden Indflydelse paa Mellemgulvets Funktioner, denne 

 den vigtigste Aandedrætsmuskel, som spiller en Rolle ved 

 Graaden, Latteren, Hosten, Hikken og flere af de øvrige 

 Phænomener, som iagttoges under Krisen, 



Kommissionen kom efter alt dette til den Slutning, 

 at der ikke var iagttaget Noget, som beviste Tilværelsen af et 

 »dyrisk-magnetisk Fluidum«; at de iagttagne Phænomener 

 derimod skyldtes deels den umiddelbare B er ør ing, deels 

 den ophidsede Indbildningskraft, deels endelig den 

 uvilkaarlige Efterlignelsesdrift. Fremdeles udtalte den 

 sig om de mulige skadelige Følger baade for den legemlige 

 Sundhed og for Sæderne, samt erklærede, at den magne- 

 tiske Behandling som Lægemiddel betragtet var uden Nytte. 



Efterat den franske Kommission havde afgivet sin 

 Beretning, begyndte et nyt Afsnit af Magnetismens Historie. 

 Videnskaben havde nu undersøgt Sagen, den havde stad- 

 fæstet Virkeligheden af de Phænomener, som Magnetisø- 

 rerne frembragte ved deres Behandling, men den havde 

 ikke villet anerkjende dem som Følger af en ny, hidtil 

 ukjendt Naturkraft, den havde indordnet dem under de 

 allerede kjendte og almindeligt antagne Love for Virk- 

 somheden af den sunde og syge Organisme. Dermed 

 var foreløbigt Videnskaben tilfredsstillet; dens Dyrkere 

 trak sig tilbage og vilde ikke have mere at gjøre med en 

 Sag, ved hvilken der tillige klæbede saa megen Overtro, 



