24 



synes han for endeel at have opgivet denne Lære; han 

 taler da især om et vist magnetisk Fluidum, som kunde 

 strømme fra den ene Gjenstand til den anden. Hos 

 nogle franske Forfattere (Georget, Rostan, Husson) 

 fmde vi ogsaa et hypothetisk Fluidum omtalt, men det 

 kaldes her et vitalt Fluidum, som skulde have Nerverne 

 til Ledere, staae under Villiens Herredømme og ved dennes 

 Kraft kunne bringes til at strømme fra et Individ til et 

 andet og fra en Deel af Legemet til en anden. Endehg 

 er der Andre, som ganske forkaste Læren om nogetsom- 

 helst Fluidum, medens de fastholde Læren om den sjæle- 

 lige Virksomhed, dog paa den Maade, at de ikke sætte 

 Magnetisørens ViUie som det Virkende, men mene, at 

 Phænomenerne frembringes ved den Magnetiseredes Følelse 

 og Indbildningskraft; saaledes Franskmanden Bertrand, 

 der henfører de magnetiske Phænomener til den Klasse 

 Nervesygdomme, man sammenfatter under Begrebet: Extase. 

 Men medens vi saaledes hos Franskmændene see en Be- 

 stræbelse efter en naturlig Forklaring, selv hos de For- 

 fattere, der antage Realiteten af Magnetismens meest vid- 

 underlige Phænomener, gaae som sagt endeel Tydskere 

 den modsatte Vei, og vi have da blandt Andre Justinus 

 Kerner, der taler om en Aandeverden, som indvirker 

 paa -og sænker sig ned i den jordiske , saaledes at Men- 

 neskets Sjæl træder i umiddelbart Samkvem med Aan- 

 derne, enten dette nu skeer umiddelbart, som hos flere 

 Aandeseere, eller middelbart ved Hjælp af Magnetismen. 

 Den magnetiske Tilstand er da et forædlet aandehgt Liv, 

 en Himmel paa Jorden. Paa modsat Maade, men dog 

 Hge mystisk, opstiller Kieser sin »> Tellurismus« mod 

 Kerners »Siderismus«; Kieser betragter den magnetiske 

 Tilstand som en aandelig Depressionstilstand, i hvilken 



