25 



Bevidsthed og Selvbestemmelse ophøre, medens Sjælens 

 lavere Kræfter, Instinkterne, faae friere Spillerum; den 

 magnetiske Søvn er da ikke en Ophøielse i Englenes, 

 men en Nedsænkning i Dyrenes Sphære. 



Men vi ville ikke forfølge disse Theorier videre, 

 skjøndt det sikkert kunde føre til Undersøgelser om deres 

 Ophavsmænds Sindstilstand, der vilde være interessante 

 nok; men det vilde ikke kunne lede os til at faae nogen 

 Indsigt i de magnetiske Phænomeners Væsen. Ligesaa- 

 lidt mener jeg, at vi kunne komme til nogen Klarhed i 

 denne Retning ved at følge enkelte tydske Forfattere paa 

 deres Vei tilbage gjennem Historien; thi hvorvel det i 

 visse Henseender kunde være til Nytte, vilde vi dog der- 

 ved udsætte os for at blive førte ind i Egne, som vi sæd- 

 vanlig ikke regne med til Historiens Enemærker. Vi ville 

 derfor i denne Henseende frigjøre os for deres Ledsagelse 

 og overlade det til Magnetisørerne af Profession »i Para- 

 diset at finde det reneste og fuldkomneste magnetiske 

 Forhold, den sande og uforstyrrede Sundhed, det høieste 

 Klarsyn i Gud og Naturen«, saameget mere som vi maa- 

 skee udsatte os for at blive viste tilbage fra denne Ud- 

 flugt; »thi ved Syndefaldet forandredes Forholdet; Magnetis- 

 men fremtræder nu kun hos enkelte Mennesker og Folke- 

 færd, og altid desto stærkere, jo mere det Rene, Oprinde- 

 lige, Aandehge og Guddommelige er fremherskende« o.s.v. 

 (Ennemoser, Geschichte des Magn.) 



Skulle vi efter alt dette danne os en klar Forestilling 

 og søge at faae en begrundet Mening om Magnetismen 

 og dens Phænomener, da er det lige urigtigt uden videre 

 at troe Alt, hvad der bydes os i den Retning, og uden 

 videre at forkaste det Hele. Urigtigt at troe Alt er det. 



