27 



denne Henseende ikke kan betvivles, om ikke af andre 

 Grunde, saa blot af den, at de ere Magnetismens Mod- 

 standere. Phænomenernes Virkelighed kan altsaa ikke 

 betvivles, men Spørgsmaalet er blot, om deres Frem- 

 komst skyldes Virksomheden af en ny, hidtil ukjendt 

 Kraft, eller om vi kunne forklare dem i Overeensstem- 

 melse med de kjendte, af Physikere og Physiologer an- 

 tagne Kræfter. Mesmer og hans Tilhængere vare af 

 den første Mening, Kommissionens Medlemmer derimod 

 af den modsatte. Dog vare de ikke ganske enige i deres 

 Forklaring, idet Fleertallet underskrev en Erklæring, i 

 hvilken Phænomenerne forklaredes som Virkning af den 

 umiddelbare Berørelse i Forbindelse med Indbildningen 

 og Efterlignelsesdriften, medens et af dens Medlemmer, 

 den berømte Botaniker A. L, Jussieu, nægtede at under- 

 skrive og istedenfor afgav en særlig Erklæring, i hvilken 

 han navnlig fremhævede den formodede Virksomhed af 

 den dyriske Varme med Hensyn til Frembringelsen af de 

 magnetiske Phænomener. Et er imidlertid alle Kommis- 

 sionens Medlemmer enige om, det nemlig, at Forsøgene 

 ikke have beviist Tilværelsen af nogen ny Naturkraft, men 

 kun en eiendommelig Virkning af de bekjendte. Og dette 

 er det vel værd at lægge Mærke til. thi overalt, hvor 

 noget Usædvanhgt optræder i Naturen, er den store 

 Mængde tilbøielig til at see nye Naturkræfter; vi have 

 seet det i vore Dage med Hensyn til Borddands og Banke- 

 aander, og vi ville see det overalt i Historien, hvor noget 

 Lignende er fremtraadt. Men en nærmere Undersøgelse 

 henviser for det meste det UsædvanHge til en besked- 

 nere Plads; i ^ Beglen er det Noget allerede længe kjendt, 

 kun kjendt under mindre udprægede Former og ofte og- 

 saa kun kjendt af Videnskabens Dyrkere, der ere fortro- 



